OBH 2907/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A szolgálatban lévő panaszos rendőr tiszthelyettest és társait a parancsnokuk azzal gyanúsította, hogy 50 ezer forintot fogadtak el egy intézkedés során. A velük szemben végrehajtott halaszthatatlan nyomozati cselekmények során eljárási jogaikat nem gyakorolhatták, megítélésük szerint emberi méltóságukban is megalázták őket.
	A panasz alapján az 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el, tájékoztatást kértem a budapesti rendőrfőkapitánytól, illetve beszereztem az intézkedésről készült iratokat.

Érintett alkotmányos jog: 
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
61. § (4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
104. § (1) Tárgyi bizonyítási eszköz megtalálása érdekében a hatóság intézkedésére meg lehet motozni azt, akiről alaposan feltehető, hogy ilyen tárgyat tart magánál.
(2) A motozás előtt az érdekeltet fel kell szólítani, hogy a keresett tárgyat önként adja át.
(3) A motozást csak a megmotozottal azonos nemű végezheti és egyébként is csak ilyen személy lehet jelen.
105. § (1) A lefoglalást, a házkutatást és a motozást az érintett kíméletével, lehetőleg nappal kell végezni. Biztosítani kell, hogy az intézkedés folytán ne kerüljenek nyilvánosságra a magánéletnek az üggyel össze nem függő körülményei, s kerülni kell a szükségtelen károkozást.
(2) A jegyzőkönyvben fel kell tüntetni, hogy a tárgyi bizonyítási eszközt hol és milyen körülmények között találták meg.
(3) Aki a lefoglalást, a házkutatást vagy a motozást akadályozza, ezek tűrésére kényszeríthető és - a terhelt kivételével - rendbírsággal sújtható.
130. § (1) Nyomozásnak - a halaszthatatlan nyomozási cselekmények kivételével - a nyomozó hatóság vagy az ügyész határozata alapján van helye. A határozatnak csak rendelkező része és keltezése van.
(2) A nyomozás elrendelése előtt halaszthatatlan nyomozási cselekményeknek van helye, ha a késedelem veszéllyel jár, így különösen a megkezdett bűncselekmény befejezésének, újabb bűncselekmény elkövetésének, az elkövető elrejtőzésének, a bizonyítékok eltüntetésének vagy megsemmisítésének megakadályozása érdekében. Előzetes letartóztatás, ideiglenes kényszergyógykezelés és lakhelyelhagyási tilalom azonban nem rendelhető el.
(3) Halaszthatatlan nyomozási cselekmény esetén a nyomozást utólag el kell rendelni, kivéve, ha a nyomozás megszüntetésének van helye.
135. § (1) A nyomozó hatóság a szemle, a helyszínelés, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás, a lefoglalás, a házkutatás és a motozás végrehajtásánál, valamint az írni-olvasni nem tudó személy kihallgatásáról felvett jegyzőkönyv ismertetésénél a terhelt, védője, valamint a szemlével érintett személy, továbbá a lefoglalást, a házkutatást, a motozást elszenvedő személy, továbbá az írni-olvasni nem tudó személy indítványára - elháríthatatlan akadály kivételével - hatósági tanút alkalmaz. Erre az érdekeltet figyelmeztetni kell. A hatósági tanú igazolja annak a nyomozási cselekménynek a lefolyását és eredményét, amelynél jelen volt.
(3) Hatósági tanúként olyan, lehetőleg érdektelen személyt kell igénybe venni, aki képes érzékelni és igazolni a nyomozási cselekmény elvégzését. Nem lehet hatósági tanú az eljáró ügyész, a nyomozó hatóság tagja; az eljáró ügyészség vagy nyomozó hatóság alkalmazottja csak akkor lehet hatósági tanú, ha más személy igénybevételének elháríthatatlan akadálya van.
(5) A nyomozási cselekményről készült jegyzőkönyvben fel kell tüntetni a hatósági tanú nevét, lakcímét, érdektelenségét vagy esetleges érdekeltségét. Ha a hatósági tanú az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság alkalmazottja, a lakcíme helyett a munkakörét, illetve beosztását kell feltüntetni. Ha a nyomozási cselekmény során a hatósági tanú észrevételt tett, a jegyzőkönyvben ezt is fel kell tüntetni.

Megállapított tényállás:
	A panasz szerint a szolgálati feladatot ellátó Sz. Attila rendőr főtörzsőrmestert, M. Csongor rendőr főtörzsőrmestert és N. Gábor rendőr törzsőrmestert 2000. június 1-én - egymástól elkülönítve - a parancsnokuk a XII. kerületi Rendőrkapitányságra szállíttatta, ahol azzal gyanúsította meg őket, hogy 50 ezer forintot fogadtak el egy közúti ellenőrzés során. Az Őr-Járőr Alosztály vezetője és a KMB Alosztály vezetője felsőruházatukat átvizsgálta, majd utasították őket, hogy vetkőzzenek le. Alsónadrágban körbe kellett fordulniuk, zoknijukat és cipőjüket is be kellett mutatni. Átkutatták a kapitányság előtt parkoló szolgálati gépkocsijukat, az abban lévő tárgyakat és a személyes holmijukat tartalmazó táskákat a járdára és az úttestre pakolták. Ezalatt M. r.ftörm. kifordított zsebekkel a gépkocsi mellett állt. Átkutatták Sz. r.ftörm. saját tulajdonú gépkocsiját is, ennek során lefeszítették az ajtókárpitokat is. A szakszerűtlen lefeszítés következtében az ajtókárpitot rögzítő patentszemek eltörtek. A kutatásnak a járókelők is tanúi voltak. A panaszosokat az intézkedés alatt csak kísérettel engedték WC-re, illetve a büfébe, hogy élelmet vásároljanak. 
	Az eredménytelen kutatás után, 14.00 órától engedélyezték a szolgálat folytatását, amelyet 19.00 órakor fejeztek be. Parancsnokaik csak 21.15 órakor - ismételt kikérdezés és az intézkedéseikről szóló jelentés megírása után - engedték el a panaszosokat. A Gyöngyösön lakó N. r.törm. már nem tudott hazautazni, mert az utolsó autóbuszt lekéste és vonatjegyre nem volt pénze, ezért az alosztályvezető irodájában aludt. 
	A panaszosok az eljárás során nem kaptak semmilyen tájékoztatást a jogaikról, a panasz vagy jogorvoslat lehetőségéről. Az intézkedésekről jegyzőkönyv nem készült. A panaszosok a megalázó intézkedések miatt feljelentést tettek a Katonai Ügyészségen.

A vizsgálat megállapításai:
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás elrendelése ügyében figyelembe vett, vagy a nyomozás során felmerült bizonyítékokat. Csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. 
	Mindezekre tekintettel a panaszosok ellen indított büntetőeljárás ténybeli megalapozottságát nem vizsgáltam.
	A BRFK Központi Ügyeletére tett bejelentés szerint 2000. június 1-én délelőtt, egy Opel Astra tipusú járőrkocsival közlekedő, három fős rendőrjárőr a budapesti Alkotás utcában megállította a gépkocsival közlekedő K. Ildikót. Közölték vele, hogy tilos jelzésnél hajtott át a kereszteződésen, ezért megbüntetik és kilátásba helyezték a jogosítványa bevonását is. Az egyik rendőr végül felajánlotta, hogy 50 ezer forintért eltekintenek a feljelentésétől. A nő átadta a pénzt - amelyet részben egy közeli bankjegykiadó automatából vett fel - ezután útjára engedték.
	A bejelentő - a sértett édesapja - a rendőrökről adatokat nem tudott közölni, így nem tudta a rendőrautó rendszámát, a rendőrök nevét, jelvényszámát sem. K. Ildikó aznap vidékre utazott, ezért feljelentését - amelyben személyleírást adott a rendőrökről - csak az esti órákban tette meg.
	A BRFK Központi Ügyelet értesítése alapján a XII. kerületi Rendőrkapitányság vezetője utasítást adott a rendőrök ellenőrzésére. A rendelkezésre álló információk alapján gyanú merült fel arra, hogy a cselekményt Sz. Attila rendőr főtörzsőrmester és két társa követhették el, ezért parancsnokuk, az összebeszélés és az esetlegesen náluk lévő bizonyítékok elrejtésének megakadályozása érdekében egymástól elkülönítve és folyamatos felügyelet mellett beszállíttatta őket a kapitányságra. Kikérdezésüket követően a rendőröket a fentiekben leírt módon személymotozásnak vetették alá.
	A motozás olyan, az eljárás bármely szakaszában, külön határozat nélkül, bárkivel szemben alkalmazható kényszerintézkedés, amelynek a célja, az elrejtett tárgyi bizonyítási eszköz megszerzése. A motozás nem csupán a személymotozást jelenti - amikor az érintett személy ruházatát, testét, valamint a testén lévő tárgyakat vizsgálja meg a hatóság tagja -, hanem a személlyel lévő csomagok átvizsgálását is. A panaszosok táskájának, illetve egyikük gépkocsijának ellenőrzésére is ezért került sor. A gépkocsi tulajdonosa jelen volt a jármű átkutatásakor, de ekkor nem jelezte, hogy kára keletkezett az intézkedés miatt. A motozás során a keresett pénzösszeg nem került elő. A halaszthatatlan nyomozási cselekményről a Be. szabályai ellenére jegyzőkönyv nem készült, végrehajtásánál hatósági tanúk nem voltak jelen.
	A panaszosok a pénz elfogadását tagadták, de azt elismerték, hogy egy nő által vezetett gépkocsit megállítottak, mert tilos jelzésnél haladt át. Jelentésük szerint a szabálysértés miatt figyelmeztetésben részesítették és adatai felírása nélkül elengedték. 
	A kerületi rendőrkapitányság a beszerzett információkról és az elsődleges intézkedésekről a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalnak soron kívül tájékoztatást adott, majd a Nyomozó Hivatal egyetértésével a keletkezett iratokat megküldték. A Btk. 225. § (1) bekezdésébe ütköző hivatali visszaélés bűntettének alapos gyanúja miatt a Nyomozó Hivatal nyomozást rendelt el az ügyben Nyom.766/2000. számon.
	A rendőrkapitányság vezetője a három rendőrrel szemben fegyelmi eljárást rendelt el, amelyet a büntetőeljárás befejezéséig felfüggesztett. Erre az időre szolgálati beosztásukból is felfüggesztette őket. A határozatok ellen benyújtott panaszokat a budapesti rendőrfőkapitány elutasította. A panaszosok a határozatok ellen keresetet terjesztettek elő a Fővárosi Munkaügyi Bíróságnál.
	Sz. Attila és társai - a halaszthatatlan nyomozási cselekmény végrehajtásának módja miatt - parancsnokaik ellen a Btk. 225. § (1) bekezdésébe ütköző hivatali visszaélés bűntette miatt feljelentést tettek a Budapesti Katonai Ügyészségen. A feljelentést a Katonai Ügyészség hatáskör hiányában a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalhoz tette át, ahol az eljárást Nyom. 815/2000. számon folytatták.
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy Sz. Attila és társai ügyében, a halaszthatatlan nyomozási cselekményként végrehajtott motozást végző parancsnokok megsértették a büntetőeljárás szabályait, amennyiben az eljárási cselekményről nem készítettek jegyzőkönyvet és nem vettek igénybe hatósági tanúkat. 
	Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság és ez megköveteli az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát. Az országgyűlési biztosok gyakorlata szerint az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye olyan alkotmányos alapérték, mely minden jogalkalmazót kötelez. A jogbiztonság követelményének részét képezi a tisztességes eljáráshoz való jog, melyet az eljárási garanciák betartása biztosít az állampolgárok számára. 
	 "Az anyagi igazságosság jogállami követelménye a jogbiztonságot szolgáló intézményeken és garanciákon belül maradva valósulhat meg. Az Alkotmány tehát az anyagi igazság érvényrejuttatásához szükséges és az esetek többségében alkalmas eljárásra ad jogot." (9/1992. (I. 30.) AB határozat) Ebből a konkrét eset megítélésével összefüggésben, az eljárások kimenetelétől függetlenül az a következtetés vonható le, hogy a garanciális jellegű szabályok sérelme - ilyen az eljárási cselekmények hiteles jegyzőkönyvezésének, a hatósági tanúk igénybevételének mellőzése - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamisággal összefüggésben sértette a panaszosoknak a tisztességes eljáráshoz fűződő jogát is.
Ajánlás: 
	A fenti megállapításokra tekintettel, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a budapesti rendőrfőkapitánynak, hogy tegye meg a vizsgálat során feltárt, alkotmányos jogokkal összefüggő mulasztások jövőbeni elkerüléséhez szükséges intézkedéseket, elsősorban a rendőrök elleni panaszok, bejelentések korrekt, jogszerű kivizsgálásával kapcsolatban.
	Kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéseiről az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján adjon tájékoztatást.
	
Budapest, 2002. március 29.

Takács Albert