OBH 2423/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	A Szegedi Tudományegyetem Juhász Gyula Tanárképző Főiskolai Karának (a továbbiakban: főiskola) 79 levelező tagozatos másoddiplomás hallgatója azért fordult panasszal hozzám, mert aggályaik merültek fel a nyelvvizsgának mint a diploma feltételének előírását illetően. Véleményük szerint az előírás diszkriminatív más szakokkal és intézmények követelményeivel összevetve, továbbá tanulmányaik megkezdésekor ez a feltétel nem is volt ismert.
	A panasz alapján felmerült a jogbiztonság követelményével, a diszkrimináció tilalmával összefüggésben a visszásság lehetősége, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam. Tájékoztatást kértem az oktatási minisztertől.

A vizsgálat megállapításai
1)	A panaszosok ténylegesen nem a közszolgáltatást nyújtó főiskola döntését vagy eljárását kifogásolták, hanem a képesítési feltételeknek, konkrétan a természettudományos felsőoktatás alapképzési tanárszakjainak képesítési követelményeiről szóló 166/1997. (X.3.) kormányrendeletnek azt a rendelkezését, amely előírta, hogy a záróvizsgára bocsátás feltétele egy idegen nyelvből legalább középfokú, állami - vagy azzal egyenértékű - nyelvvizsga. (A feltételt ez a jogszabály írta elő, nem a főiskola.)
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hatásköre a jogszabály alkotmányosságának vizsgálatára nem terjed ki, arról az Alkotmánybíróság dönthet. Ha a panaszosok úgy vélik, hogy a kormányrendelet a diszkrimináció tilalmának megsértése miatt alkotmányellenes, az Alkotmánybírósághoz nyújthatnak be indítványt.
2)	Kifogásolták azt is, hogy az előbbi feltételt a felvételkor nem ismerték. Ezzel szemben a Felsőoktatási tájékoztató 1998. c. kiadvány 11. oldalán olvasható erről tájékoztató. Ez utal a Kormány által elfogadott képesítési követelményekre azzal a kiegészítéssel, hogy ha az intézményben nyelvi képzés nem folyik, a pályázóknak vagy már a jelentkezéskor rendelkezniük kell nyelvvizsgával, vagy annak megszerzését egyénileg kell vállalniuk. Erről az egyes intézmények - a személyesen érdeklődőket - részletesen tájékoztatják. 
3)	A panaszosok sérelmezték hátrányos helyzetüket amiatt, mert úgy tudták, hogy a nyelvvizsga kötelezettséget nem írták elő az ország összes felsőoktatási intézményében. Ez a különbség pedig arra kényszerítheti őket, hogy elhagyják főiskolájukat, ezt pedig sajnálnák, mert ott - mint írják - "... a kémia oktatása igen színvonalas, a minket tanító főiskolai tanárok nagyon segítőkészek".
	Ebben a panaszosok szintén tévednek, bár a félreértés nem alaptalan. A felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. tv. (Ftv.) 95. § (4) bek. b) pontja szerint ugyanis a záróvizsgára bocsátás feltétele "az intézmény által előírt nyelvismeret megszerzésének igazolása". Ez a törvényszöveg - mivel nem utal a képesítési követelmények szabta korlátra - alkalmas annak az álláspontnak az alátámasztására, hogy minden esetben az intézményi tanácsnak van hatásköre ebben a kérdésben. Ezzel szemben ha az adott szak képesítési követelményeit a Kormány már kihirdette, akkor e szakoknál egyik intézménynek sincs lehetősége arra, hogy az intézmény a középfokú állami nyelvvizsga nélkül adjon oklevelet. A panaszosok információja e tekintetben tehát téves. Figyelemmel azonban az Ftv. előbb ismertetett szövegével kapcsolatos hibára, más ügyben (OBH 3480/2000.) már ajánlást tettem az oktatási miniszternek arra, kezdeményezzen olyan módosítást, amelyből egyértelművé válik, mire van joga az egyes intézményeknek.
4)	A panasz szóvá teszi, hogy a hallgatók ugyan költségtérítéses képzésben vesznek részt, de mégis jelentős veszteség lesz az államnak és leginkább a hallgatóknak, ha a nyelvvizsga hiányában nem tudják a szakmai felkészültségük alapján az újabb tanári képesítésüket megszerezni. Ez egyes nevelőtestületekben azt is jelentheti, hogy nem lesz meg a kötelező óraszámuk, hacsak az elvégzett, de diplomával nem zárult szakjuk szerint nem alkalmazzák őket "képesítés nélküliként". Azoknak pedig, akik az önkormányzattal tanulmányi szerződést kötöttek, a kapott támogatást még vissza is kell fizetniük.
5)	A munka, család ellátása mellett - idő, pénz, nyelvtanár hiányában - a hallgatók túlnyomó részének nem lesz lehetősége a nyelvvizsgát letenni, hiszen korábban leginkább csak orosz nyelvet tanultak. (A főiskola nyelvoktatást nem biztosított számukra.) A magas színvonalú oktató, nevelő munka feltétele elsősorban a szaktantárgyak alapos ismerete és a gyerekekkel való megfelelő bánásmód. A további szak megszerzésének gyakorlatilag teljesíthetetlen feltétele nem segít azon, hogy a természettudományos tárgyakat egyes helyeken ne képesítés nélküli pedagógusok tanítsák, írják a hallgatók. 
6)	A panaszosok mindezen kérdéseit továbbítottam az oktatási miniszternek, álláspontját és tájékoztatását kérve. Maguk a panaszosok is elküldték levelüket a minisztériumba, amelyre az Oktatási Minisztérium felsőoktatási főosztályának vezetője válaszolt. A válasz azonban a jogszabályok és a felvételi tájékoztató közlésén túl csak az oklevél azonos tartalmának követelményét, továbbá azt közölte a panaszosokkal, hogy az Ftv. értelmében képesítés nélkül a természettudományos tárgyakat nem lehet oktatni. Érdemi érvelést, indoklást a nyelvi követelmény mellett, vagy a panaszokra való reagálást nem tartalmazott. Nem szólt például a 3. pontban leírt információról sem, nem adott helytálló - a kétségeket megszüntető - választ. A sommás elhárításon kívül nem foglalkozott a második tanári diplomát szerzők sajátos problémájával, azzal sem, hogy ezeknek a levelező tagozatos hallgatóknak intézményi keretben miért nem biztosítják a nyelvoktatást. Ez az eljárás az Alkotmányban foglalt panaszjognak (Alk. 64. §) nem felelt meg, visszásságot okozott azzal összefüggésben. 
	A panaszosok a számukra súlyos terhet jelentő kormánydöntés (jogszabály) ésszerű indokát, magyarázatát várták. A válasz azonban erről nem szólt. Ez pedig - a formális jogsérelmen túl - a jogállamiság követelményének sem felel meg. Alapot ad ugyanis arra a feltételezésre, hogy az állami döntések nem az adott viszonyok elemzését követően, a körülmények körültekintő mérlegelésével születnek. (Ha már 79 hallgató foglalja össze kérdéseit, akkor elvárhatják az érdemi - indokló, érvelő - választ.) 
	A konkrét esetben pedig ez a panaszosokat nem csupán mint hallgatókat érintette sérelmesen, hanem mint pedagógusokat is. (Bár a felsőoktatási főosztály válaszolt, ezt figyelembe kellett volna venni.)
7)	A miniszter számomra később küldött válasza már tartalmazta, hogy a Kormány 97/2000. (VI.22.) Korm. rendelete lehetővé tette, hogy egyes képesítések esetén a nyelvvizsgát később tegyék le a hallgatók (a záróvizsga része, nem feltétele), arról azonban már nem szólt, hogy ezek közé miért nem került a természettudományos tanárszakok képesítési követelménye.
	Az intézményi nyelvoktatásról és finanszírozásáról a miniszter az Ftv. 7. § (1) bekezdés e) pontjára hivatkozott, továbbá közölte "A felsőoktatási intézmények képzési és fenntartási normatíva alapján történő finanszírozásáról szóló 120/2000. (VII.7.) Korm. rendelet 2. § (3) bekezdésének a) pontja a felsőoktatási intézmények finanszírozott feladataként írja elő a képesítési követelményekben rögzített nyelvi követelmények teljesítéséhez a nappali tagozatos hallgatók részére nyelvoktatás biztosítását. A nyelvoktatás biztosítására az intézmény a központi finanszírozás nyújtotta keretek között köteles."  Ebből következik, hogy más tagozaton nem. Ezt azonban nem indokolta.
	A miniszteri válasz úgy zárul: "Az Ftv. következő átfogó módosítása során az Oktatási Minisztérium mindent meg fog tenni az itt felvetett problémák megnyugtató megoldása érdekében."
	Az OBH 3480/2000. számon olyan ügyet vizsgáltam, amelyben - a 97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet kedvezményező lehetősége szerint -  záróvizsgát tett főiskolai hallgató nem kapott oklevelet, mert nem volt állami nyelvvizsgája. Jelentésemből idézek: "A vizsgált ügyből, de több hasonló panasz vizsgálata alapján is kitűnt, hogy a főiskolai diploma megszerzésének középfokú állami nyelvvizsga feltételhez kötése sok problémát okozott. A kitűzött helyes cél - amely alkotmányosságát az Ftv. 95. § (4) bek. b) pontjával összefüggésben az Alkotmánybíróság is vizsgálta (870/B/1997. AB hat.) - eléréséhez vezető úton a sérelmek úgy kerülhetők el, ha a szabályozásra jogosult szervek figyelembe veszik a lehetőségeket, a különböző életfeltételeik (pl. nyelvtanulási lehetőségük) alapján más-más szakmát, pályát választók szempontjait. E körülmények mérlegelése természetesen kormányzati feladat és felelősség. Erről szól az oktatási miniszter a válaszában: "Feladatunk a nyelvoktatás helyzetének áttekintése, illetve javaslat kidolgozása a nyelvoktatás fejlesztésére. Hosszabb távú céljaink között szerepel az egységes érettségi vizsga 2005-től történő bevezetése, amelynek része az első nyelv követelményeinek középiskolai teljesítése." A hozzám érkező panaszok viszont éppen a jelenlegi megoldatlan problémákat tükrözik azzal a követelménnyel, hogy az átmeneti időszak hallgatóinak esetenként súlyos  gondjaira nagyobb figyelmet kell fordítani.
A jogszabály alkalmazásának valós problémáira (átmenet, elérhető nyelvoktatás) annál inkább megoldást kell találni, mert e nélkül nem lehet a társadalom minden rétege számára egyenlő esélyeket biztosítani a felsőfokú oklevél elérésére. 

Összegezve megállapítom, hogy az Oktatási Minisztériumnak a hallgatók beadványára adott hiányos válasza visszásságot okozott az Alkotmány 64. §-ában biztosított panaszjogukkal összefüggésben. Felkérem ezért az oktatási minisztert, hogy ennek orvoslására és a hasonló esetek megelőzése érdekében  szíveskedjék intézkedni. 
Kérem a Miniszter urat, hogy kezdeményezésemre állásfoglalásáról, illetve intézkedéséről az 1993. évi LIX. törvény 21. § (2) bekezdése alapján 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni. 

Budapest, 2001. május 9.

Gönczöl Katalin