OBH 1951/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert elveszett okmányainak pótlása a Budapest III. kerületi Önkormányzat Okmányirodájában - mivel a kiadáshoz szükséges alapiratok szükségességéről, beszerzéséről nem kapott megfelelő útbaigazítást - csak több munkanapját igénybevevő ügyintézés, többszöri sorbaállás után sikerült.
	 A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendelt el.

Érintett alkotmányos jog: 
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 

Alkalmazott jogszabályok:
•	1992. évi LXVI. törvény a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról
29. § (1) A személyazonosító igazolvány a polgár írásbeli nyilatkozata, valamint az anyakönyv és a személyi adat- és lakcímnyilvántartás - nem magyar állampolgár esetén ezeken túlmenően a polgár útlevele és a magyarországi tartózkodásának jogcímét igazoló közokirat - alapján kiállított olyan hatósági igazolvány, amely a polgár személyazonosságát és az e törvényben meghatározott adatait közhitelűen igazolja. A személyazonosító igazolványt első ízben a polgár 14. életévében lehet kiadni.
(2) 
(3) A személyazonosító igazolvány tartalmazza a polgár
a) nevét;
b) születési helyét;
c) születési idejét;
d) állampolgárságát;
e) anyja nevét;
f) nemét;
g) arcképét;
h) saját kezű aláírását, illetőleg a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett személy törvényes képviselőjének aláírását;
i) a személyazonosító igazolvány okmányazonosítóját és érvényességi idejét.
(4) A polgár személyazonosságát - a személyazonosító igazolványon túl - minden olyan hatósági igazolvány igazolja, amely tartalmazza a (3) bekezdés a)-d) és g)-h) pontjaiban meghatározott adatokat. Az előzőeknek megfelelő adattartalmú érvényes hatósági igazolvány bemutatása esetében személyazonosítás céljából - jogszabályban meghatározott kivételekkel - a polgár nem kötelezhető más okmány bemutatására.
34. § Az e törvény alapján lefolytatott eljárásra, a hatósági nyilvántartás vezetésére, valamint a hatósági bizonyítvány és igazolvány kiadására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1981. évi I. törvénnyel módosított 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.

•	168/1999. (XI. 24.) Korm. rendelet a személyazonosító igazolvány kiadásáról és nyilvántartásáról
18. § (1) Ha a kérelmező érvényes állandó személyazonosító igazolvánnyal vagy a személyazonosságát igazoló más érvényes okmánnyal nem rendelkezik, a kérelemhez be kell mutatnia
a) születési anyakönyvi kivonatát és a névviselés megállapítására alkalmas - házassági - anyakönyvi kivonatát;
22. § (1) Ha a kérelmező a kérelem benyújtásakor rendelkezik érvényes állandó személyazonosító igazolvánnyal vagy a személyazonosságát igazoló más érvényes okmánnyal és az adatokban nem következett be változás, akkor a 18. §-ban meghatározott okirat helyett a korábbi állandó személyazonosító igazolványát, illetőleg személyazonosságát igazoló más érvényes okmányát kell bemutatnia.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben a kérelmezőnek nyilatkoznia kell arról, hogy a bemutatott okmány a természetes személyazonosító adatokat, így különösen a családi és utónevet az anyakönyvi okmányokkal megegyezően tartalmazza.

•	58/1999. (XII. 30.) BM rendelet az okmányirodák működésének személyi és technikai feltételeiről
1. § Az Nytv. 7/A. §-ának (1) bekezdésében meghatározott feladatok ellátására a körzetközponti jegyző által működtetett okmányirodában (a továbbiakban: okmányiroda) az illetékességi területén ellátandó lakosságszámhoz igazodó létszámú, de legalább két fő - a feladat végrehajtására oktatással felkészített - köztisztviselőt (a továbbiakban: okmányirodai ügyintéző) kell foglalkoztatni.

Megállapított tényállás:
	A panaszos személyi igazolványának elvesztését bejelentette a rendőrségen, ahonnan az erre vonatkozó jegyzőkönyv felvételét követően az önkormányzat okmányirodájába küldték. Az okmányirodák 2000. január 1-étől vették át és kezdték meg egyes, korábban redőségi hatáskörbe tartozó okmányok kiadását. A panaszos lakóhelyén illetékes okmányiroda heti három alkalommal - hétfőn 14-18 óra között, szerdán 08-14 óra között és pénteken 08-11 óra között - fogadott ügyfeleket.
	A panaszos telefonon érdeklődött a nyitvatartási időről és az ügymenetről. A panaszos pénteki napon, reggel 7 órára ment az okmányirodába, de az aznapi 22 sorszámot csak 8 órakor - a félfogadási idő megkezdésekor - osztották ki. További három óra várakozás után került az ügyintézőhöz és ekkor közölték vele, hogy születési anyakönyvi kivonatra is szükség van a személyazonosító igazolvány kiadásához.
	A panaszbeadvány szerint harmadszori próbálkozásra sikerült olyan felvilágosítást kapnia, amelyből kitűnt, hogy három hónapnál nem régebbi születési, illetve házassági anyakönyvi kivonatra, 1500 Ft illetékbélyegre és a személyi számát igazoló adatlapra van szükség az elveszett irat pótlásához.
	A panaszos sérelmesnek tartotta, hogy három hivatalban (rendőrség, okmányiroda, anyakönyvi hivatal) kellett az ügyét elintéznie, a félfogadási idők mindenütt úgy voltak megállapítva, hogy emiatt munkahelyéről el kellett jönnie, vagy szabadságot kellett kivennie. Minden hivatalban csak hosszabb sorbaállást követően jutott az érdemi ügyintéző elé. Rajtuk kívül - előzetes telefon-érdeklődésre - senki nem tudott pontos felvilágosítást adni a szükséges kellékekről és a kiállításhoz szükséges alapiratokról.

A vizsgálat megállapításai:
	Az Áe. Kommentárja szerint "A jogállam jellemzője, hogy a jogalkalmazó szervek - így az államigazgatási hatóságok is - a demokratikus ellenőrzés, a társadalmi nyilvánosság mellett végzik feladataikat. Ez szorosan összefügg azzal, hogy a közigazgatás sajátos szolgáltatás, így a polgárok joggal és okkal támasztanak vele szemben igényeket". A hatósági ügyintézés tartós zavarai veszélyeztethetik az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság nélkülözhetetlen elemének tekintett jogbiztonság érvényesülését. Ez különösen azokban az esetekben állapítható meg, amikor a személyi vagy tárgyi feltételek hiányosságai miatt a hatóság nem képes eleget tenni feladatainak, késedelmesen vagy egyáltalán nem hoz határozatot, illetve eljárása vagy intézkedése az állampolgárok alkotmányos jogait is érintő sérelmet okoz.  Alkotmányos jogokkal való kapcsolat hiányában, a rossz munkaszervezés, vagy az ügyfelek elégedetlenségét kiváltó egyéb körülmények nem alapozzák meg az országgyűlési biztosok eljárását sem.  
	Az országgyűlési biztos a sérelmezett ügyintézéssel kapcsolatban tájékoztatást kért a III. kerületi polgármestertől.
	A polgármester tájékoztatása szerint a kerületi okmányiroda 4 fő okmányügyintézővel kezdte meg működését, ami a kerület 135-140 ezres lakosságához mérten alacsonynak bizonyult. A dolgozók felkészítésének színvonala, a Belügyminisztérium által biztosított technológia, az anyagi és tárgyi eszközök elégtelensége, az okmányirodák elhelyezésének megoldásához szükséges teljes információhiány eredményezte, hogy a hatósági munka nem tudott zökkenőmentesen megindulni. A működéssel kapcsolatos problémákat többször jelezték a Belügyminisztériumnak.
	A félfogadási rend kibővítésére az ideiglenes elhelyezési körülmények és a csekély létszám miatt nem volt lehetőségük. Ennek ellenére félfogadási időn kívül is fogadtak ügyfeleket. Az ügyfél pontos tájékoztatásának elmaradása, emiatt szükséges hiánypótlás esetén az újabb sorbaállás elkerülése érdekében félfogadási időn kívül adtak időpontot az ügyintézésre.
	2000. október 25-től a nagyrészt önkormányzati forrásokból létrehozott új irodában fogadják az ügyfeleket és sor került a félfogadási idők meghosszabbítására is. 2001. január 1-től növelték az iroda dolgozóinak létszámát, akik mindent elkövetnek a torlódások elkerülésére. A polgármester tájékoztatását az országgyűlési biztos elfogadta és a hasonló panaszok miatt indított vizsgálatok tapasztalatait is figyelembe véve megállapította, hogy az új típusú hatósági tevékenység beindításával együtt járó nehézségek ellenére az állampolgárok alkotmányos jogai nem szenvedtek sérelmet. 
	Az önkormányzatok az okmányirodák működésével - elsősorban a felek tájékoztatásával, az ügyintézés zavaraival - kapcsolatos panaszokat folyamatosan orvosolták, a hatósági tevékenység színvonalát folyamatosan javították, ezért az ügyben további intézkedést nem tartok szükségesnek, a vizsgálatot alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság hiányában lezárom.

Budapest, 2001. december 10.

Takács Albert