OBH 367/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Kapcsolódó ügyek: OBH 5057/98., OBH 5730/98., OBH 5962/98., OBH 6313/98., OBH 6364/98., OBH 6957/98., OBH 7258/98., OBH 7343/98., OBH 7387/98., OBH 7407/98., OBH 361/99., OBH 402/99., OBH 465/99., OBH 528/99., OBH 617/99., OBH 657/99., OBH 683/99., OBH 692/99., OBH 693/99., OBH 795/99., OBH 796/99., OBH 810/99., OBH 838/99., OBH 888/99., OBH 937/99., OBH 1181/99., OBH 1408/99., OBH 1479/99., OBH 1514/99., OBH 1598/99., OBH 1849/99., OBH 2718/99., OBH 3193/99., OBH 3240/99., OBH 4691/99., OBH 5782/99., OBH 878/2000., OBH 1488/2000.
Előadó: dr. Kiss László                                                                                                    

Az eljárás megindítása:
	T.L. budapesti lakos és felesége azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Realbanktól vásárolt 1,6 millió forint értékű Reallízing 96 elnevezésű kötvényeiket - a Realbank felszámolása miatt - nem sikerült beváltaniuk. 1999. január 18-án bejelentették a tőke és a kamatok iránti igényüket az Állami Pénz és Tőkepiaci Felügyeletnél. A Felügyelet január 25-én tájékoztatta őket, hogy a felszámolóbiztos jogosult a bankkal szembeni követelések kielégítéséről, rangsorba állításáról dönteni. A felszámolóbiztos tájékoztatta a panaszosokat, hogy a hitelezői igény elismert összegét és besorolási kategóriáját csak jogerős bírósági végzés ismeretében állapíthatja meg. A panaszosok a vitatott igényként való besorolás ellen kifogással éltek a Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiumánál.
 	A Realbank hitelintézeti tevékenyégi engedélyének visszavonását követően több kisbefektető fordult hozzám hasonló jellegű panasszal. A panaszosok sérelmezték, hogy kötvényekbe, részvényekbe fektetett, illetve a banknál vezetett folyószámláikon lévő pénzükhöz az Állami Pénz és Tőkepiaci Felügyelet intézkedése miatt nem tudnak hozzájutni. A felszámolási eljárás következményeként - mivel a hitelezők kielégítése csak a rendelkezésre álló vagyonból lehetséges - várható, hogy többen csak a befektetett tőkéjük egy részét kapják vissza. A panaszosok egy része a Felügyelet intézkedését megalapozatlannak tartotta, mások azt kifogásolták, hogy nem intézkedtek időben a pénzintézet veszteséges gazdálkodásának megakadályozására. Több panaszos hivatkozott arra, hogy nem kaptak megfelelő tájékoztatást befektetéseik kockázatáról. Egyesek kifogásolták, hogy az állam más bankok megmentéséhez jelentős pénzügyi segítséget nyújtott, ugyanakkor a Realbank megsegítésére hatásos intézkedéseket nem tettek.
	A panaszok alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el. 
	A panaszok azonosságára tekintettel az egyes ügyeket összevontam, így vizsgálatom az OBH 367/2000. számú ügyön kívül a következő iktatószámú beadványokra terjedt ki:
OBH 5057/98., OBH 5730/98., OBH 5962/98., OBH 6313/98., OBH 6364/98., OBH 6957/98., OBH 7258/98., OBH 7343/98., OBH 7387/98., OBH 7407/98., OBH 361/99., OBH 402/99., OBH 465/99., OBH 528/99., OBH 617/99., OBH 657/99., OBH 683/99., OBH 692/99., OBH 693/99., OBH 795/99., OBH 796/99., OBH 810/99., OBH 838/99., OBH 888/99., OBH 937/99., OBH 1181/99., OBH 1408/99., OBH 1479/99., OBH 1514/99., OBH 1598/99., OBH 1849/99., OBH 2718/99., OBH 3193/99., OBH 3240/99., OBH 4691/99., OBH 5782/99., OBH 878/2000., OBH 1488/2000.
	A panaszok jellege szükségessé tette hatásköröm vizsgálatát. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Egy ügyben tehát - természetesen ide nem értve azt az esetet, amikor a hatóság az eljárás folytatását elmulasztja - akkor járhatok el, ha a kifogásolt hatóság eljárása befejeződött, és a beadványt tevő kimerítette a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségeket.
	A pénzintézetek és pénzügyi vállalkozások nem tartoznak sem a hatóságok, sem a közszolgáltató szervezetek közé. A bankok és ügyfeleik közötti pénzügyi műveletekre, tőkebefektetésre, betételhelyezésre irányuló megállapodások kizárólag a felek szándékán alapulnak, a szerződésekre a pénzügyi intézményekre vonatkozó jogszabályok és a polgári jog szabályai irányadók.  Vizsgálatom nem terjedt ki a felszámolás alatt álló (f.a.) Realbank Rt. és a hozzá kapcsolódó pénzügyi vállalkozások gazdálkodásával és az ennek során hozott - végül a befektetők érdekeit veszélyeztető helyzet kialakulásához vezető - gazdasági döntésekkel összefüggő kérdésekre sem, mert ezek helyességének megítélése nem jogi vagy alkotmányossági, hanem speciális gazdasági-pénzügyi probléma.
	Mindezekre tekintettel csak azt vizsgálhattam, hogy a pénzintézeti tevékenységet felügyelő hatóság, az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyelet intézkedései vagy esetleges mulasztásai - a beadványokban, panaszokban jelzett véleményeknek megfelelően - sértették-e a bank ügyfeleinek alkotmányos jogokkal összefüggő érdekeit.

Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1996. évi CXIV. törvény az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyeletről
1996. évi CXI. törvény az értékpapírok forgalomba hozataláról, a befektetési szolgáltatásokról és az értékpapír-tőzsdéről
1996. évi CXII. törvény a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról
1991. évi IL. törvény a csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról
1991. évi LXIX. törvény (Pit.) a pénzintézetekről és a pénzintézeti tevékenységről (Hatályon kívül helyezte: 1996. évi CXII. tv., 1997. január 1-én)
(Az alkalmazott jogszabályok kivonatos szövegét a melléklet tartalmazza.)

Az egyes panaszok és a sérelmezett intézkedések:
	1. OBH 5057/98. B.L.-né, budapesti lakos, a Realbank Rt. részvényese sérelmezte, hogy az ÁPTF kikényszerítette a Realbank rendkívüli közgyűlését, napirendre tűzve a bank alaptőkéjének leszállítását, annak ellenére, hogy a banknak nem volt tényleges, tőkeleszállítást okozó vagyonvesztése. A tőkeleszállítás kb. 2680 kisrészvényest károsított meg. Az alaptőke leszállítására az ÁPTF által erőszakolt nagyösszegű céltartalék képzésének igénye miatt került sor. A céltartalékot egy, a jövőben esetleg bekövetkező hiány fedezetére különítették el. A nagy összegű céltartalék igényt az ÁPTF és a Price Waterhouse Coopers könyvvizsgáló cég az 1993-ban kiadott bankfelügyeleti rendelkezés megsértésével tudta létrehozni. Az ÁPTF nem teszi lehetővé a határozata elleni fellebbezést, a sérelmet szenvedettek csak bírósághoz fordulhatnak.
	A panaszos törvénysértőnek tartotta, hogy az ÁPTF 1998. július 10-i határozatában megtiltotta a bank tulajdonosai által elhelyezett betétek és részvények kifizetését. A betétekre vonatkozó tilalmat később 300 ezer forintra mérsékelték, azonban a részvényekre továbbra is fenntartották.
	A panaszos véleménye szerint a Realbank tulajdonában volt Postabank részvénycsomag 140 %-os opciós szerződés mellett, 95 %-on történt eladásának kikényszerítése a banknak - és közvetve a részvényeseknek - többszáz millió forint kárt okozott. Kérte, hogy a kisrészvényeseket érintően, az egyenlő elbánás elve alapján, a bank feltőkésítése a Postabankhoz hasonló módon történjen, a részvények kifizetését szabadítsák fel, az ÁPTF intézkedését egy független jogi fórum döntéséig függesszék fel és vizsgálják meg a Postabank részvénycsomag értékesítésével kapcsolatos körülményeket.
	2. OBH 5730/98. M.-né J.E. egri lakos 900 ezer forintért Reallízing 2000 kötvényeket vásárolt a Realbank egri fiókjában. 1998. augusztusában be akarta váltani a kötvényeket, de arról tájékoztatták, hogy azok kifizetését leállították. A tőke és a kamatok kifizetése érdekében a Reallízing Kft.-hez és a Realbank központjához fordult. 
	3. OBH 5962/98. W. T.-né budapesti lakos 575 ezer forint értékben vásárolt Reallízing 2000 kötvényt a Realbanktól. Több alkalommal eredménytelenül próbálta visszakapni a pénzét.
	4. OBH 6313/98. V. L. debreceni lakos egymillió forint értékű Reallízing 2000 kötvényt vásárolt, bízva a Realbank visszafizetési garanciájában.
	5. OBH 6364/98. P. B.-né nyíracsádi lakos a Realbank debreceni fiókjában százezer forint részjegyet jegyzett. Több esetben eredménytelenül próbálta visszakapni a pénzét. A bank központja 1998. október 1-én arról tájékoztatta, hogy követelésének érvényesítéséről a bíróság fog dönteni.
	6. OBH 6957/98. D. E.-né budapesti lakos 200 ezer forint értékű Reallízing 2000 kötvényt vásárolt. A Realbank a kötvény kibocsátásáról szóló tájékoztatóban közzétette, hogy a kötvényt a lejárat előtt is kamatostól visszavásárolja. A panaszos sérelmezte, hogy az ígéret ellenére nem kapta vissza a pénzét.
	7. OBH 7258/98. K. L. budapesti lakos 600 ezer forint értékű Reallízing 2000 kötvényt vásárolt 1998. június 3-án. December 3-án ki akarta váltani a kötvényeket, de a bankból a Realbróker Kft.-hez küldték. Ott azt közölték vele, hogy csak 2000. március 31. után fizetik ki a pénzét. Ez ellentétes volt a kötvényen szereplő feltételekkel, amely szerint a vásárlástól számított 90 napon túl a kötvényt bármelyik munkanapon visszavásárolják. A visszavásárlás megtagadásának indokáról nem kapott tájékoztatást. 
	8. OBH 7343/98. V. J. debreceni lakos abban a hiszemben vásárolt 600 ezer forint értékű Reallízing 2000 kötvényt, hogy ezekre is érvényes egymillió forintig az állami garancia. A kötvényen feltüntetett visszafizetési feltételek ellenére azt közölték vele, hogy 2000. áprilisában juthat hozzá a pénzéhez.
	9. OBH 7387/98. N. J.-né debreceni lakos 1 millió 400 ezer forintért vásárolt Reallízing 2000 kötvényt. Pénzéhez a visszavásárlási ígéret ellenére nem tudott hozzájutni. Az ÁPTF 1998. december 4-én levélben tájékoztatta, hogy a kötvényekért a kibocsátót vagy a garanciát vállalót terheli a felelősség. A Realbank csak a kötvények lejárata után vállalta a felelősséget, ezt megelőző időpontban a kifizetés teljesítésére nem kötelezhető. A Felügyelet felszólította a kibocsátó Realszerviz Közös Vállalatot, hogy biztosítsa a kötvények visszavásárlását, vagy tájékoztassa ügyfeleit a kifizetés szüneteltetésének okáról és idejéről. A Felügyeletnek nincs lehetősége arra, hogy államigazgatási úton rendezze a kötvény kifizetése miatt keletkezett egyedi jogvitát, erről kizárólag bíróság rendelkezhet polgári peres eljárás során.
	10. OBH 7407/1998. O. L. budapesti lakos azt sérelmezte, hogy 120 ezer forint értékű részvényét és annak hozamát nem fizették ki a részére, mert az ÁPTF kirendelt felügyeleti biztosa a részvények visszavásárlását felfüggesztette. 1998. szeptember 7-én az ÁPTF biztost visszarendelték, a banknak új vezetése és felügyelő tanácsa lett, az alaptőkét felemelték, ennek ellenére a részvényeket ezt követően sem vásárolták vissza. Október 1-én a bank vezetése sajtótájékoztatón bejelentette, hogy az 1995-1997 közötti időben váltott részvényekre kifizetést nem teljesít. A közlemény tartalmazta, hogy "a bank saját elhatározásából bírósághoz fordul annak érdekében, hogy a részvénykibocsátás és forgalmazás kapcsán a bankot milyen kötelezettség terheli". 
	11. OBH 361/99. K. J. és P. J.  budapesti lakosok a Realbank és az ÁPTF eljárása ellen emeltek panaszt. Beadványukban előadták, hogy a felügyeleti biztos a kirendelését követő intézkedésben a kötvényeseket és a betéteseket eltérően kezelte. Az 1998. július 14-én kiadott ÁPTFB/17/98. sz. utasítással a betétesek érdekeinek védelmében azonnali hatállyal megtiltotta a részvényesek betétjeinek, számlaegyenlegének és egyéb követeléseinek kifizetését, továbbá a Reallízing 96. és Reallízing 2000 kötvények bank általi visszavásárlását.
	P. J. szerint az ÁPTF nem elég körültekintő eljárásával államigazgatási jogkörben kárt okozott neki és családjának. Az országgyűlési biztostól azt várták, hogy tegyen javaslatot az érintett károsultak megkülönböztetés nélküli kártalanítására.
	K. J. későbbi beadványában felvetette, hogy egy nemzetközi könyvvizsgáló cég már 1994-ben több milliárd forint hiányt állapított meg a banknál. Véleménye szerint az ÁPTF hibát követett el, amikor ennek ellenére a bank és cégei további működését nem tiltotta meg. Kérte, hogy a még működő Realszerviz Kv. és a Reallízing Kft. működési engedélyeit az ÁPTF vonja vissza és vagyonukat zároltassa.
	12. OBH 402/99. Sz. Zs. debreceni lakos Reallízing 96. és Reallízing 2000 kötvényeket vásárolt. Sérelmezte, hogy a jóhiszemű állampolgárokat olyan helyzetbe hozták, hogy jogos követelésüket csak bíróság útján tudják érvényesíteni. A panaszos a visszafizetésre vonatkozó igényét benyújtotta a Hitelintézeti Felszámoló Közhasznú Társaságnak.
	13.  OBH 465/99. S. M. budapesti lakos sérelmezte, hogy az állam más bankokat megsegített, a Realbank esetében nem így járt el. Kifogásolta, hogy a Realbanktól vásárolt kötvényei kifizetését az ÁPTF megtiltotta. A bank alkalmazottaitól azt a felvilágosítást kapta, hogy a kötvények ellenértékét csak 2000 március 31. után fizetik ki. 
	14. OBH 528/99. W. J.-né magyarhertelendi lakos Reallízing 96. és Reallízing 2000 kötvényeket vásárolt. Panasza szerint a kötvények vásárlásakor a bank nem hívta fel a figyelmét a kockázatra, valamint arra, hogy az Országos Betétbiztosítási Alap vállal-e visszafizetési garanciát. Kifogásolta az állami szervek ellenőrző tevékenységét.
	15. OBH 617/99. N. F. budapesti lakos véleménye szerint az ÁPTF a Realbankot megszüntető, 1999. január 14-én kelt 79/1999. számú határozatával lényegesen rontotta a kötvénytulajdonosok helyzetét, az intézkedéssel lehetetlenné tette a kötvények későbbi visszavásárlását. Az ÁPTF a felelősségét elhárítja, pedig az ellenőrzés hiányosságai is hozzájárultak a helyzet kialakulásához.
	16. OBH 657/99. F. J. tatabányai lakos és családja Reallízing 2000 kötvénybe fektették pénzüket. A bank 1998. szeptember 7-én közzétett tájékoztatásában az szerepelt, hogy az OBA 100 %-os tulajdonszerzését követően a bank tőkehelyzete helyreállt. Ennek ellenére a Reallízing 2000 kötvények kifizetését csak 2000. márciusára ígérték meg. A Reallízing 96 elnevezésű kötvények kifizetésére a bank kötelezettséget nem vállalt, mivel a kibocsájtó - a Reallízing Pénzügyi Kft. - a forgalmazáshoz szükséges forrásokat nem tudta biztosítani. 
	A panaszos érthetetlennek tartotta, hogy két helyre is be kellett adnia az igénybejelentését, az igény 1 %-ának befizetése mellett.
	17. OBH 683/99. S. A. budapesti lakos az országgyűlési biztos vizsgálatát kérte a Realbank, az ÁPTF és az OBA vezetői felelősségének megállapítása érdekében. A panaszost kötvényei visszafizetésének elhalasztása miatt jelentős veszteségek érték. Miután a bank tulajdonjogát az OBA megszerezte, rendszeresen jelentek meg tájékoztatók az ügyfelek megnyugtatására. A bank helyzetének rendeződésére utalt, hogy "Reneszánsz" néven,  újabb kötvény értékesítését kezdték meg, illetve "Realitás" néven 1999.október 15-től betétjegyet hoztak forgalomba. Ennek ellenére újabb tőkevesztések következtek be. A panaszos kifogásolta, hogy a betétesek védelmét szolgáló OBA csak telefonon keresztül érhető el, ügyfélfogadása nincs. A panaszos több alkalommal fordult hozzájuk levélben, de a kapott válaszok nem voltak számára kielégítőek.
	A panaszos kifogásolta, hogy nem tekinthet be a bank 1998. júniusi, decemberi és 1999. januári mérlegadataiba, illetve nem ismerheti meg teljes körűen az ÁPTF Realbankra vonatkozó intézkedéseit..
	18. OBH 692/99. Sz. B. győri lakos 300 ezer forint értékű Reallízing 2000 kötvényt vásárolt, amelynek kifizetését 1998. szeptember 6-án sikertelenül kérte. Követelésével a Hitelintézeti Felszámoló KHT-hoz fordult. Az Országgyűlési Biztosok Hivatalában tett panasza szerint a kötvénytulajdonosakat hátrányos megkülönböztetésben részesítik a betétesekhez képest, akik részére szavatolják a visszafizetést. Későbbi beadványában kifogásolta a felszámolási eljárás elhúzódását, valamint a felszámolásra fordított összeg nagyságát. Megítélése szerint ebből az összegből a kötvénytulajdonosok követelése fedezhető lett volna. Véleménye szerint az ÁPTF nem ellenőrizte megfelelően a bankot, ezért a veszteségeket az államnak kellene megtérítenie. A panaszos a kitűzött hitelezői értekezletről szóló értesítést az értekezlet napján, 1999. június 25-én kapta kézhez.
	A tájékoztató szerint a Fővárosi Bíróság 9. Fpk. 01-99-000160/17. sz. végzésében elrendelte, hogy a hitelezők által befizetett 1 %-os regisztrációs díjat - figyelemmel az időközben módosított hitelintézeti törvényre - vissza kell fizetni. A hitelezői igények elbírálása ellen benyújtott kifogásoknak a bíróság helyt adott. Úgy rendelkezett, hogy a Reallízing 96 és a Reallízing 2000 elnevezésű kötvényből eredő követelést kártérítési igényként kell nyilvántartásba venni és a betétesekkel azonos kielégítési kategóriába, az összeg tekintetében feltételesen kell besorolni. A részvényen alapuló hitelezői kifogást a bíróság elutasította. A felszámoló a jogerős végzések megszületéséig a Reallízing 2000 kötvénykövetelést feltételes hitelezői igényként, a Reallízing 96 kötvényköveteléseket vitatott igényként, a részvényköveteléseket elutasított igényként vette nyilvántartásba.
	19. OBH 693/99. K. I.-né debreceni lakos kifogásolta, hogy a bank ügyfeleinek órák hosszat kell várakozniuk, sorban állniuk igényük bejelentésére. A kapott tájékoztatások időnként ellentmondóak, ezért attól félnek, hogy elmulasztanak valamit és emiatt ügyük rendeződésének lehetőségét elveszítik. 
	20. OBH 795/99. M. J. badacsonylábdihegyi lakos megküldte az országgyűlési biztosnak azt a beadványát, amelyben a pénzügyminiszterhez fordult az ÁPTF felelősségrevonása érdekében. Beadványában több olyan pénzügyi botrányt érintett, amelyek az utóbbi években előfordultak. Hivatkozott a Lánchíd 2000, a Lupis Brókerház, a CONEXUS, a Pillér Befektetési Alap, Agrobank, GLOBEX és a Realbank ismertté vált ügyeire. A panaszos közvetlenül a Pillér Befektetési Alap működésével kapcsolatban volt érintve. A beadványhoz mellékelt egyéb iratok alapján a panaszos több ügyben tett feljelentést, illetve folytatott polgári pert az Alapot kezelő Prudent Invest Rt. ellen. Személyes adatainak jogellenes kiadása miatt az adatvédelmi biztoshoz is fordult. A panaszos 1,6 millió forint értékű kárpótlási jegyét Pillér befektetési jegyekre cserélte. Az Alap az értékpapír-csere érvénytelenítését kérte és a panaszos kárpótlásra jogosultságát kétségbevonta. Az ügyben a Legfelsőbb Bíróság másodfokon, majd felülvizsgálati kérelem alapján ítéletet hozott. (Kfv.X.28.114/1998/7.)
	A jogerős ítéletre tekintettel - amely egyébként a panaszosra kedvezően zárta le az eljárást - az alapügyben hatásköröm hiányát állapítottam meg, azonban a beadványnak az ÁPTF felelősségét érintő része miatt az ügyet az összevont vizsgálathoz csatoltam.
	21. OBH 796/99. Sz. P.-né feldebrői lakos a Realbankban befektetett 200 ezer forintját szerette volna visszakapni. Kifogásolta, hogy ehhez bírósági eljárásra van szüksége.
	22. OBH 810/99. B. L. budapesti lakos a Realbanktól "kamatos" részvényt vásárolt, amelynek visszavásárlására a nyilvános tájékoztató szerint a Realbróker Kft. vállalt garanciát. A bank 1998. október 1-én, a részvényeseknek megküldött tájékoztatóban közölte, hogy a részvények kifizetését nem teljesíti. A tájékoztató szerint az 1995-1997 között kibocsátott részvények forgalmazása "nem minden tekintetben felelt meg a jogszabályoknak", ezért azokra megalapozottan nem teljesíthet kifizetést.
	A panaszos álláspontja szerint a helyzet kialakulásához hozzájárult a bankok állami felügyeletének, ellenőrzésének hatástalansága. A "kamatos" részvények kibocsátásának engedélyezésével az ÁPTF közreműködött a gyanútlan befektetők becsapásában. A bank stabilitásának hiányára utaló nyilatkozatok alapján a panaszos kifogásolta, hogy a felügyelet a működési engedélyt megadta, majd olyan időpontban korlátozta, illetve függesztette fel a tevékenységét, amikor a stabilitás a korábbiakhoz képest javulóban volt.
	23. OBH 838/99. L. S.-né apaji lakos és családja Reallízing 96 és Reallízing 2000 kötvényeket vásárolt. Véleménye szerint a véletlenen múlott, hogy ki, milyen fajta kötvényekhez jutott. Beadványában a tájékoztatás hiányát sérelmezte és az ÁPTF, illetve az állam felelősségét vetette fel.
	24. OBH 888/99. Sz. M. budapesti lakos, a beadványában foglaltak szerint 1992-ben a Realbankban letéti szerződést kötött. Kamatozó betétjét 1997 januárjában 700 ezer forint értékben Reallízing 96 kötvényre cserélték. Kifogásolta, hogy az OBA nem egyformán kezeli a betéteseket és a kötvénytulajdonosokat. A panaszos - más hasonló, pénzügyekben járatlan állampolgárral együtt - nem tudott különbséget tenni az egyes befektetési formák között. A bankban történő tőkeelhelyezést önmagában is, hosszú távon biztonságosnak tartotta, azzal, hogy a visszafizetést valamilyen formában az állam szavatolja.
	25.  OBH 937/99. Sz. L. és felesége hosszabb ideig zökkenőmentesen vásároltak és váltottak be Reallízing kötvényeket. Kötvényeit a bankban névre szóló letétben helyezte el. A Realbank működésének leállításáig úgy vélte, hogy az OBA egymillió forint értékhatárig terjedő garanciája a kötvényekre is kiterjed. Utólag kapott tájékoztatást arról, hogy a letét csak őrzést jelent és nem névre szóló betétet. Diszkriminatív intézkedésnek tartja, hogy az állam a Postabanknak 150 milliárd forintot juttatott, a Realbank befektetőin viszont nem segít.
	26. OBH 1181/99. Cs. Z. pécsi lakos sérelmezte, hogy az OBA 1999. január 19-én kiadott közleménye szerint a Reallízing kötvényekre a kártalanítási eljárásban nem tehető igénybejelentés. Egy későbbi tájékoztatás szerint a birtokában lévő Reallízing 2000 kötvényekre vonatkozóan csak a reklamált összeg 1 %-ának befizetése után tehet igénybejelentést. A legkisebb befizetési összeg 1000 forint. Az intézkedést igazságtalannak tartja.
	27. OBH 1408/99. J. L.-né debreceni lakos 1997-ben vásárolt 25 ezer forint értékű Reallízing 2000 kötvényének árát szerette volna visszakapni.
	28. OBH 1479/99. B. I.-né budapesti lakos 500 ezer forint értékű Reallízing 96 kötvényt vásárolt. Néhány nappal a kötvények forgalmazásának befagyasztása előtt a bankban érdeklődött az értékpapírok helyzetéről. Megnyugtatták, hogy nincs semmi baj. Sérelmezte, hogy a bank elmulasztotta a megfelelő tájékoztatást.
	29. OBH 1514/99. H. J. egri lakos 800 ezer forint értékben, családja további 650 ezer forint értékben vásárolt Reallízing 96 és 2000 kötvényt, a bank visszafizetési garanciájában bízva. A kötvényforgalmazás leállítása után nem kaptak megfelelő tájékoztatást arról, hogyan juthatnak a pénzükhöz. A bankban arra hivatkoztak, hogy ők sem tudják. 1999. február 25-én, a követelés 1 %-ának befizetését követően igénybejelentésüket megtették.
 	30. OBH 1598/99. E. I. tatabányai lakos sérelmezte, hogy az OBA - a banknál nyilvántartott adatok ellenére - külön nyomtatvány kiállításához köti a betétek kifizetését. Igénybejelentésének benyújtása után nem kapott semmilyen visszajelzést az igény elfogadásáról. Kifogásolta, hogy visszafizetés esetén sem fog kamatot kapni az 1999. február 17. utáni időszakra.
	31. OBH 1849/99. S. J.-né budapesti lakos sokadmagával aláírt beadvánnyal fordult a pénzügyminiszterhez. A levélben kifogásolták, hogy megtakarított pénzükért pereskedniük kell. A kötvényvásárlással járó kockázatra sem a Realbank, sem az ÁPTF, illetve az OBA nem figyelmeztette őket. Még 1998 augusztusában is forgalmazták a kötvényeket, pedig a felügyeleti szervek előtt ekkor már előrelátható volt a befagyasztás. A panaszos a Pénzügyminisztérium válaszát nem fogadta el.
	A Pénzügyminisztérium PTF-201/99. - 1207/99. számú válaszában, 1999. március 9-én tájékoztatta a panaszost, hogy a kötvényeket nem a Realbank bocsátotta ki, a forgalmazást csak a Realbróker Kft. megbízásából végezte. A kibocsátó cégek - a Reallízing Pénzügyi Kft. és a Realszerviz Közös Vállalat - fel voltak tüntetve a kötvényeken, az eladási bizonylatokon és a kiadott tájékoztatókon. A cégek a Realbank érdekkörébe tartoznak, de a felelősség szempontjából önállóak. A Realbank ebben a folyamatban a kötvényeket kibocsátó cégek ügynöke volt, ezért csak a megbízás teljesítésével összefüggő magatartásért felel, de nem felelős a kibocsátó és a forgalmazó kötelezettségeiért. Az ÁPTF felszólította a Realbróker Kft.-t törvényes kötelezettségének teljesítésére, de azon az objektív helyzeten, hogy a kibocsátók ehhez - a közöttük fennálló megállapodás ellenére - nem voltak hajlandók tőkét a bróker rendelkezésére bocsátani, nem tudott változtatni. A Realszerviz Közös Vállalat kötelezettségeiért a Realbank tulajdonrésze arányában (90 %) sortartó kezesként felel.
	Az ÁPTF, miután nem tudta a kibocsátókat a kötvények visszavásárlásához szükséges pénz rendelkezésére bocsátására kötelezni, javasolta a Realbank felszámolójának, hogy valamennyi kibocsátó ellen kezdeményezze a felszámolási eljárás megindítását.
	A tájékoztatás szerint a kötvényeken alapuló követeléseket a felszámolónál kell bejelenteni. Amennyiben a Közös Vállalat vagyona nem lenne elegendő a követelések kielégítésére, akkor a követelést a Realbankkal szemben lehet érvényesíteni.
	A panaszos az ÁPTF kártérítésre kötelezését javasolta.
	32. OBH 2718/99. Dr. Cs. L. miskolci lakos kb. 600 ezer forint betéttel rendelkezett a Realbanknál. Bejelentett igénye alapján az OBA 200 ezer forintot átutalt a számlájára. A fennmaradó igényét megismételte, majd az ÁPTF-hez fordult. A panaszos az ÁPTF válaszának bevárása nélkül, tájékoztatásul küldte meg az eljárás során tett beadványainak másolatát.
	33. OBH 3193/99. F. J. miskolci lakos 60 ezer forintért vásárolt Realbank részvényt, a Realbróker Kft. visszavásárlási garanciájával. Az újságból értesült arról, hogy a választott bíróság határozata szerint a Realbankot nem terheli visszavásárlási kötelezettség. Panasza szerint az ÁPTF arról tájékoztatta, hogy a részvényekre "a Befektetővédelmi Alap garanciája nem vonatkozik, mert a részvény tulajdonosi jogokat megtestesítő értékpapír. Egyedül a garancialevélre alapított polgári peres eljárás hozhat kedvező eredményt, de őszintén meg kell mondanunk, nincs sok esély a kedvező döntésre." A panaszos szerint ez az eljárás méltánytalan megkülönböztetést jelent a kötvénytulajdonosokhoz képest.  
	34. OBH 3240/99. K. E. győri lakos sérelmesnek tartotta, hogy a Hitelintézeti Felszámoló Közhasznú Társaság 1999. június 18-án hozott határozatával a Reallízing 2000 kötvényre benyújtott igényét feltételes hitelezői igényként vette nyilvántartásba, a Realbank részvényre benyújtott igényét pedig elutasította. A felszámolóbiztos tájékoztatta a panaszost, hogy az elutasítás ellen kifogással élhet a felszámolást elrendelő bíróságnál. (Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma, ügyszám: 9. Fpk. 01-99-000160/7.)
	A panaszos beadványát azzal indokolta, hogy a pénzét a Realbankban a bank emblémájával ellátott papíron, a bank pecsétjével hitelesítve vették át, nem részletezve a visszafizetést később befolyásoló tulajdonviszonyokat. Erre tekintettel a visszafizetési kötelezettség is 100 %-ban a bankot terheli. A bank likviditásáról, pozitív mérlegéről, a befektetési és takarékkonstrukciókról szóló tájékoztatásokat a felügyeleti szervek tudtával tették közzé, ezért az ügyfelek óvatosságra intésének elmaradása miatt őket is felelősség terheli.
	35. OBH 4691/99. G. J. budapesti lakos a Realbank tevékenységének felfüggesztése után igénybejelentést tett az OBA-hoz a banknál vezetett lakossági folyószámláján elhelyezett összeg alapján. Az OBA 1999. június 28-án tájékoztatta, hogy a kifogásolt betét csak kamatot tartalmaz. A számlán szereplő tőkeösszeget a panaszos még a Realbank tevékenységi engedélyének visszavonása előtt felvette.
	A panaszos ezt követően az Alkotmánybírósághoz fordult. Véleménye szerint a hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény hiányos, mert nem rendelkezik a befagyott követelések kifizetésének határidejéről, illetve nem rendezi az erre az időre járó kamatfizetési kötelezettséget.
	Az Alkotmánybíróság 539/J/1999/2. sz. levelében a beadványt elutasította. A panaszos ezután az Országgyűlési Biztosok Hivatalához intézett beadványában megismételte a törvény hiányosságára vonatkozó észrevételét. A panaszos véleményével szemben az idézett jogszabály 105-106. §-ai szabályozzák a betéteseknek járó kártalanítás kifizetésének idejét és a fizethető kamat mértékét. 
	36. OBH 5782/99. B. I. budapesti lakos azt kifogásolta, hogy az OBA által kártalanított betétesek helyzete a kártalanítás időpontjától függően eltér egymástól. Az 1999. január 14-én befagyasztott betétszámlák tulajdonosainak kártalanítását februárban kezdték meg. A nagyszámú igénybejelentés miatt, volt aki már februárban hozzájuthatott a pénzéhez, míg a panaszos csak 1999. június 28-án kapta meg. Az OBA a hatályos jogszabály alapján csak 30 napra számított, kamattal növelt összeget fizetett vissza, így aki ennél később részesült a kártalanításban, a többlet időre már nem kapott kamatot.
	A panaszos ezzel az igényével megkereste a felszámolóbiztost, de az a csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról szóló 1991. évi IL. törvény 35. § (2) bekezdés a) pontja alapján elutasította. A döntés ellen a panaszos nem fordult kifogással a felszámolást elrendelő bírósághoz.
	A panaszos kifogásolta, hogy az igénybejelentéseket ugyanazon követeléssel kapcsolatban több helyre kell megtenni, más-más felszámoló szervezetek felé és az 1% regisztrációs díjat is több esetben meg kell fizetni. 1999. augusztus 23-áig az R-99 Gazdasági és Pénzügyi Kft. (a Realcsoport egyik tagja) felszámolási eljárása folyamatában a RATIS Pénzügyi Gazdasági és Szolgáltató Kft.-hez, mint felszámolóhoz kellett igénybejelentéssel élnie, de a cégtől választ nem kapott. 
	A pénzügyi vállalkozás tevékenységének vizsgálatára - mivel nem hatóság - nem rendelkezem hatáskörrel.
	37. OBH 367/2000. T.L. budapesti lakos és felesége azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Realbanktól vásárolt 1,6 millió forint értékű Reallízing 96 elnevezésű kötvényeiket a felszámolóbiztos vitatott igényként sorolta be.
	38. OBH 878/2000. K. L.-né hajdúnánási lakos azt sérelmezte, hogy nem tudott hozzájutni kötvényen alapuló követeléséhez. A Hitelintézeti Felszámoló Közhasznú Társaság visszaigazolta az elismert összeget.
	39. OBH 1488/2000. G. D.-né és Sz. I. budapesti lakosok Reallízing 96 és Reallízing 2000 kötvényekkel rendelkeztek. Sérelmezték, hogy a Reallízing 2000 kötvénnyel kapcsolatos igénybejelentésüket csak a RATIS Kft.-hez intézett újabb igénybejelentéssel érvényesíthetik, az igény 1 %-ának befizetése mellett. 

A megállapított tényállás:
	A körülmények tisztázása érdekében tájékoztatást kértem a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete (PSZÁF) vezetőjétől. A Felügyelet vezetője által rendelkezésre bocsátott dokumentumok alapján a következőket állapítottam meg:
	Az 1989. október 1-én alakult Realbank tevékenységében a hivatalos éves beszámoló és mérlegadatok, illetve a különböző banki információk, a működés első időszakában nem jeleztek a gazdálkodással összefüggő problémákat. 1991 szeptemberében az Állami Értékpapírfelügyelet engedélyezte a Reallízing II. kötvény kibocsátását. 1992 tavaszán a latens problémák egy része felszínre került, ugyanis megindult a Reallízing kötvények tömeges visszaváltása, amely kb. egy hónap után - mivel a szerződésben vállalt kötelezettségeket teljesítették - megszűnt.
	A Bankfelügyelet részben a megindult kötvényvisszavásárlás miatt, részben a fedezeti kimutatások adatainak elemzése alapján 1992-ben helyszíni vizsgálatot, 1993-ban pedig részletes diagnosztikai vizsgálatot tartott. Az utóbbi vizsgálat már felhívta a figyelmet a súlyos likviditási zavarok közeljövőben várható bekövetkezésére, amelynek fő okait a belső információs és ellenőrzési hiányosságokra, valamint a nem megalapozott hitelkihelyezésekre és azok nem kellő körültekintéssel végzett fedezetbiztosítására vezette vissza.
	A Bankfelügyelet és az MNB a kötvényekkel és az azokból fakadó lejárati összhang hiányával kapcsolatos problémákról több ízben folytatott megbeszéléseket a bank vezetésével. 1993 április 19-én az Állami Értékpapírfelügyelet engedélyezte a Reallízing III. kötvény kibocsátását. A bank likviditási helyzete - az említett 1992 évi, rövid időszaktól eltekintve - 1993 június 30-ig nem mutatott zavarokat. 1993 július-augusztus hónapokban, részben az I. sorozatú Reallízing kötvények visszaváltása miatt ismét felszínre kerültek a korábbi problémák. A bank, az általa átmenetinek tartott likviditási gond megoldásához a Nemzeti Bank segítségét kérte. Az MNB azonnali helyszíni ellenőrzést rendelt el, amelynek közbeeső megállapításairól az Állami Bankfelügyeletet is tájékoztatta. A Bankfelügyelet megtárgyalta a bank helyzetét és javasolta a konszolidációt, amely azonban a tőkésítési igény felmérése, valamint a feltételekben történő megegyezés hiánya miatt meghiúsult.
	1994. december 1-én a Bankfelügyelet helyszíni ellenőrt küldött ki a bankba. December 2-án az Állami Értékpapír és Tőzsdefelügyelet (ÁÉTF) vezetője engedélyezte a Reallízing IV kötvény kibocsátását, amely azonban nem valósult meg, mert az ÁÉTF ragaszkodott ahhoz, hogy a tájékoztatón és a kötvényen, valamint a szórólapokon kiemelt módon fel kell hívni a figyelmet a befektetés kockázatára.
	Ezt követően a bank kérelmezte a Reallízing 2000 kötvény kibocsátási tájékoztatójának jóváhagyását, amelyet 1994. december 20-án az ÁÉTF engedélyezett. 
	A Bankfelügyelet elnökhelyettese 1995. június 14-én levélben javasolta a pénzügyminiszternek a Realbank helyzetének áttekintését, majd helyszíni vizsgálattal bízta meg az Ernst  Young Kft.-t. A vizsgálat összesen 13 hónapig tartott.
	Az ÁÉTF elnöke 1996. június 25-én engedélyezte a Reallízing 96 kötvénykibocsátás tájékoztatóját. 
	 Az Ernst  Young Kft. által végzett vizsgálat megállapításainak első zárótárgyalására 1996. július 31-én került sor. A Felügyelet a vizsgálat folytatását és kiegészítését kérte a Kft.-től. 1996. november 20-án a BAF 303/1996. sz. határozatában felszólította a bankot a 25 %-os befektetési korlát betartására és a BAF határozata ellenére kibocsátott szavazatelsőbbségi részvényekkel összefüggésben figyelmeztette a vezérigazgatót a jogsértő magatartás jövőbeni elkerülésére. Az 1991. évi LXIX. tv. (Pit.) nem tette lehetővé a konszolidált (összevont) felügyelet alkalmazását, noha ismert volt a bankcsoport működésében rejlő jelentős kockázat.
	A Bankfelügyelet az egyes kötvények lejárata körül napi jelentést rendelt el a kötvényforgalomról és azt folyamatosan figyelte. Ezen kívül a különböző értékpapír kibocsátások előtt a Pénzügyminisztériummal és a Nemzeti Bankkal konzultálva véleményezte a tájékoztatókat. A Bankfelügyelet minden véleményében kifejezésre juttatta, hogy a kockázatok miatt csak mérsékelt összegű kötelezettségvállalást tart célszerűnek. Az akkor hatályos jogszabályok alapján nem volt azonban dokumentálhatóan megállapítható olyan helyzet, amely alapján felügyeleti intézkedéseket tudtak volna foganatosítani a bankkal szemben.
	1997. január 1-én hatályba lépett az 1996. évi CXII. törvény (Hpt.) a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról. Az új törvény alapján, 1997. július 29-én az ÁPTF bankcsoport szintű adatszolgáltatást írt elő, amelyet első alkalommal az 1997. szeptember 30-i adatokra kellett elkészíteni. A Felügyelet módosított helyszíni vizsgálati terve alapján újabb helyszíni vizsgálatot kezdett, amely kiterjedt a bankon kívül a Realbróker Kft.-re, valamint a nyilvántartásban szereplő pénzügyi vállalkozásokra, a Realszerviz KV-re és a Reallízing Pénzügyi Kft.-re. A vizsgálat során megállapították, hogy a bank nem rendelkezik elégséges céltartalékkal, saját tőkéje pedig jóval a minimális jegyzett tőke követelmény alá csökkent. A Felügyelet megállapította azt is, hogy a Realbróker Kft. több szempontból nem felel meg az értékpapírtörvényben foglalt követelményeknek, ezért a céggel szemben bírságot szabott ki.
	A Felügyelet a kivételes intézkedéseket igénylő helyzet várható következményeit mérlegelve megbízta a KPMG Hungária Kft.-t a bank célvizsgálatával. A vizsgálat igazolta a Felügyelet által észlelt helyzetet. 
	Az ÁPTF 1998. július 10-én az MNB elnöke és a pénzügyminiszter egyetértése mellett felügyeleti biztost és helyszíni ellenőröket rendelt ki a bankhoz. Megtiltotta új kockázatok vállalását, a tulajdonosok és a bank közötti ügyletek kötését és a bank tulajdonosai által elhelyezett betétek kifizetését. Kötelezte az Igazgatóságot rendkívüli közgyűlés összehívására, azon - egyéb intézkedések mellett - az 1998. június 30-i értéknappal auditált mérleg alapján a tőke leszállítására. A mérleg szerinti veszteség 5,4 milliárd forint volt. A bank 1998. szeptember 4-i rendkívüli közgyűlésén az alaptőke kötelező leszállítása, majd felemelése az OBA tulajdonszerzésével volt lehetséges. A részvények a tőkevesztés miatti tőkeleszállítás okán vesztettek értékükből. Az OBA a mérlegadatokról 1998. augusztus 31-én sajtóközleményt adott ki.
	Ugyancsak felügyeleti biztost rendelt ki az ÁPTF a Realbróker Kft.-hez, valamint pénzügyi vizsgálatot rendelt el a két pénzügyi vállalkozásnál. A felügyeleti biztos kirendelését követően fedezethiány miatt a Reallízing 2000 kötvények forgalmazását felfüggesztették, ugyanakkor a Reallízing 96 kötvény forgalmazása szeptemberig tovább folytatódhatott, mert a kibocsátó Reallízing Pénzügyi Kft. a szükséges fedezetet két hónapig biztosította. 
	 Az OBA a bank tulajdonának megszerzése után 3,1 milliárd forint tőkeemelést hajtott végre és új menedzsmentet választott. A tőkeemelést követően - 1998. szeptember 7-től - a kivételes intézkedések fenntartására már nem volt szükség. Az intézkedésekről, a tulajdonos változásról és a kötvények, részvények forgalmazásával kapcsolatos döntésekről a bank igazgatósága ügyféltájékoztatót adott ki. 
	Az ÁPTF 1998. szeptember 4-i határozatában megállapította a bank vezérigazgatójának és vezérigazgató helyettesének személyes felelősségét és bírság megfizetésére kötelezte őket. A Felügyelet a bank és több Real-cég könyvvizsgálóját két évre felfüggesztette a pénzintézeti minősítéssel rendelkező könyvvizsgálók névjegyzékéből.
	Az ÁPTF 1998. november 24-én visszavonta a Realbróker Kft. tevékenységi engedélyét. 
	A bank könyvvizsgálója 1998. december 8-án bejelentette a Felügyeletnek, hogy a negyedik negyedévben a bank tőkehelyzetében negatív irányú változások mutatkoznak, a törvényes működés feltételeinek helyreállításához minimálisan újabb 3,8 milliárd forint tőkebevonás szükséges. Az OBA igazgatótanácsa 1999. január 5-én megtárgyalta a bank tőkehelyzetét és úgy döntött, hogy nem vállal további pénzügyi kötelezettséget. A Felügyelet felhívására a könyvvizsgáló 1999. január 13-án írásban nyilatkozott arról, hogy a bank 1998. december 31-i állapot szerinti saját tőkéje és szavatoló tőkéje negatív. Mindezek alapján a Felügyelet megállapította, hogy a bank már nem felel meg a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény rendelkezéseinek, ezért a bank hitelintézeti tevékenység végzésére jogosító engedélyét - a pénzügyminiszter és a Magyar Nemzeti Bank elnöke jóváhagyásával - visszavonta és kezdeményezte a bank felszámolását. A bank tekintetében teljes körű kifizetési tilalmat rendelt el, illetőleg a felszámolási eljárás elrendeléséig felügyeleti biztost rendelt ki.
	Az ÁPTF és az OBA 1999. január 8-án ismeretlen tettesek ellen tartozás fedezetének elvonása alapos gyanúja miatt feljelentést tett a bank korábbi tulajdonosai realbanki tulajdonának megszüntetése kapcsán.
 
A vizsgálat megállapításai:
	A kétszintű bankrendszer kialakulását követően a magyar pénzintézetekre vonatkozó szabályozást átfogóan az 1991. évi LXIX. törvény (Pit.) rögzítette. A törvény szabályozta a bankrendszer állami felügyeletét is. A pénzügyi szektorban bekövetkezett csődök, botrányok, a befektetők kisebb-nagyobb csoportjait károsító cselekmények - a bűncselekményeken kívül - részben az ellenőrzés hiányosságai miatt, részben az átalakulással járó problémák, a pénzpiaci szereplők hibás döntései és az ügyfelek tájékozatlansága miatt következtek be. 
	A pénzintézetek kockázatvállalását a versenyhelyzet befolyásolta. A kisbefektetők jelentős része ugyanakkor elemi szinten sem ismerte azokat a kockázati tényezőket, amelyek egy-egy befektetési forma velejárói voltak. Befektetési döntéseiket nagyon sokan csak az egyes bankok, pénzügyi vállalkozások által ígért magasabb hozam alapján hozták meg. A vizsgálatban érintett panaszok nagy részében pénzügyi ismeretekkel nem rendelkező emberek kérték a segítségemet elvesztett tőkéjük visszaszerzéséhez. Panaszaikban arra hivatkoztak, hogy a befektetéseikkel kapcsolatos kockázatokról nem kaptak tájékoztatást. A részvények, illetve a kötvények vásárlóinak egy része az értékpapírokról szóló tájékoztatókat nem olvasta el, vagy részletesebb magyarázat nélkül nem értette meg. Ebből adódóan azzal sem voltak tisztában, hogy értékpapírjaik miért esnek - a másik értékpapírfajtához képest - különböző elbírálás alá.
	A panaszoknak ezzel a részével kapcsolatban megállapítottam, hogy az értékpapírok vásárlása idején működő Bankfelügyelet (később az ÁÉTF) a hatályos jogszabályok alapján járt el és a törvényes keretek között törekedett a Realbank kisbefektetői érdekeinek megóvására. Ezt igazolták azok az intézkedések, amelyeket a kötvénykibocsátásokról kiadott tájékoztatók szövegezésével - a kockázati elemekre való figyelemfelhívás hangsúlyozásával - kapcsolatban tettek.  
	A Reallízing III. kötvény esetében az ÁÉTF által jóváhagyott kötvénykibocsátási tájékoztató - az ÁÉTF engedélyezési feltételeként - tartalmazta, hogy "Felhívjuk a befektetők figyelmét, hogy a kötvénykibocsátó Realszerviz KV. cégbírósági bejegyzése még nem történt meg, a cégbírósági bejegyzés megtörténtéig függő jogi helyzet áll fenn. A cégbejegyzés esetleges elutasítása esetén a kötvények kibocsátása érvénytelen jogügyletnek minősül." 
	A Reallízing 2000 kötvény tájékoztatója szerint "A Reallízing 2000 kötvénybe befektetni szándékozók számára elengedhetetlen a jelen tájékoztató adatainak, köztük különösen a kockázati tényezők fejezetben foglaltak alapos mérlegelése. Befektetési döntéseik meghozatalakor ... a befektetés kockázatait és előnyeit maguknak kell mérlegelniük."
	Azt a körülményt, hogy a bankalkalmazottak milyen részletességű tájékoztatásokat adtak az egyes ügyfeleknek és ennek során meggyőződtek-e arról, hogy a befektető birtokában van-e a megalapozott döntéshez szükséges információknak; hatáskör hiányában nem vizsgáltam. A Felügyelet ezzel összefüggő tevékenységének vizsgálata nem tárt fel  mulasztást.
	A panaszok másik része az állam felelősségének hiányát vetette fel, egyes panaszosok ezt a Felügyelet ellenőrző tevékenységének kritikájával, a beavatkozás késedelmességére vagy feleslegességére vonatkozó véleményükkel egészítették ki. 
	A vizsgálat során nem foglalkoztam azzal a kérdéssel, hogy állami szintű segítségnyujtással, más bankokhoz (pl. Postabank) hasonlóan elkerülhető lett volna vagy sem, a Realbank és a hozzá kapcsolódó pénzügyi vállalkozások felszámolása. Vizsgálatom csak arra terjedt ki, hogy a Felügyelet a törvényekben és egyéb jogszabályokban meghatározott feladatait megtette-e és a bankcsoport működésében észlelt szabálytalanságok, kockázati tényezők feltárásakor tett intézkedései megfeleltek-e a jogszabályoknak. A vizsgálatnál figyelembe kellett vennem, hogy az értékpapírkibocsátással és forgalmazással érintett cégek közül a Realbank lényegében csak ügynöki szerepet töltött be és a tényleges felelősség a Real csoporthoz tartozó pénzügyi vállalkozásokat terhelte. A Felügyelet ezekkel a vállalkozásokkal szemben csak korlátozott felügyeleti joggal rendelkezett és a csoport egészére kiterjedő (konszolidált) vizsgálatot 1997. január 1-ig nem végezhetett. 	
	A korábbi gyakorlat szerint a Felügyelet a törvényi előírások alapján csak a pénzintézeti tevékenységre vonatkozó engedélykérelem tartalmi követelményeinek való megfelelést és a minimális jegyzett tőke meglétét vizsgálhatta. A hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény hatályba lépésével jelentősen megváltozott a pénzügyi szolgáltatói tevékenységet nem hitelintézetként végző pénzügyi vállalkozások vonatkozásában gyakorolt felügyeleti tevékenység. Felhatalmazta a törvény a Felügyeletet a helyszíni ellenőrzések lefolytatására valamint a pénzügyi vállalkozásoktól való rendszeres információkérésre. 
	A Pit. is tartalmazott előírásokat a pénzintézeti csoportra nézve, azok a szabályok azonban csak a pénzintézeti formában működő kapcsolt vállalkozások együttesére vonatkoztak. Az 1996. évi CXII. törvény olyan szabályokat rögzít, amelyek betartásának vizsgálatakor a holdingvállalat azon vállalkozásait is figyelembe kell venni, amelyek nem pénzügyi intézményként működnek. Ezeknek a szabályoknak az előírásával teremtődtek meg a konszolidált (összevont) felügyelet alapjai, amelyben valamennyi kockázat összesítésre kerül, amely a bankholdig tevékenysége során felmerül. 
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Felügyeletnek a Realbankkal, illetve a Real-csoporthoz tartozó cégekkel kapcsolatos intézkedései megfeleltek a hatályos jogszabályoknak. A csoporthoz tartozó cégek és a bank egymással összefonódó gazdasági tevékenységének áttekintésére és ezzel összefüggésben a tényleges pénzügyi helyzet ellenőrzésére csak 1997. január 1. után, az 1996. évi CXII. törvény hatályba lépése teremtett jogi lehetőséget.
	A Realbank-csoport Károsultjai Önszerveződő Csoport nevében eljáró magánszemélyek ügyészi intézkedést indítványozó bejelentésére a Legfőbb Ügyészség 1999-ben törvényességi felügyeleti eljárást indított. Az ennek eredményeként született VLÜ. 1586/1999/7-II. ügyszámú 2000. február 2-án kelt vizsgálati jelentés szerint a kivételes felügyeleti intézkedéseket elrendelő határozat törvénysértő volta - a kérelmezők által jelzett okok alapján - nem állapítható meg. Ugyanez a jelentés tartalmazza, hogy a Legfőbb Ügyészség a felügyeletnek a tevékenységi engedélyt visszavonó 79/1999. sz. határozatát is megvizsgálta és azt törvényesnek találta. A jelentés megállapította, hogy "a rendelkezés alapjául szolgáló tényállást - a Hpt. szavatoló tőke és a tőkemegfelelési mutató nagyságára vonatkozó előírásainak megsértését, a bank fizetésképtelenségét - az ÁPTF megfelelően tisztázta".
	A befektetők kártalanításának helyzetére vonatkozóan a felszámoló arról tájékoztatta a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletét, hogy az OBA által még ki nem elégített betétesek és folyószámlatulajdonosok követelései (a csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról szóló 1991. évi IL. törvény - Cstv. - 57. § (1) bekezdés d) pontjába sorolt hitelezői igények) teljeskörűen kielégíthetők. Ennek érdekében a felszámoló 2000. május 31-i fordulónapra közbenső mérleget készített és amennyiben a bíróság azt jóváhagyja, úgy várhatóan legkorábban 2000. szeptemberében fogja megkezdeni a betétesek hitelezői igényeinek kielégítését. E hitelezői igények a felszámolás kezdőnapjáig, illetve a lekötött betétek a lekötés időpontjáig kamatoztak. A felszámoló tájékoztatása szerint az ezt a hozamot meghaladó késedelmi kamat kifizetésére a Realbank Rt. "fa" vagyona nem lesz elegendő.	A részvényesek hitelezői igénye ügyében bírósági döntés még nem született, bejelentett hitelezői igényük mintegy 903 millió forint. A Cstv. szerint az ő igényük az igénykielégítési rangsorban az utolsó helyen áll.
	A nem a Bank által kibocsátott kötvényeken alapuló követelések visszafizetéséért a kibocsátók felelnek. A kötvények kibocsátói, a Realszerviz Közös Vállalat és a Reallízing Pénzügyi Kft., a bankkal szemben 1998-ban alkalmazott kivételes felügyeleti intézkedéseket követően - a forgalmazásra vonatkozó szerződésekben vállalt kötelezettségeiket megsértve - nem biztosították a kötvények folyamatos forgalmazásának pénzügyi fedezetét a Realbróker számára, amely így nem volt képes finanszírozni a forgalmazást.
	A Reallízing 96 kötvényekkel kapcsolatban a bankot nem terheli kifizetési vagy visszavásárlási kötelezettség. A Reallízing 2000 kötvényekkel kapcsolatban a bank kibocsátáskori 90 %-os tulajdonának megfelelő, sortartó kezesi felelősségén alapuló fizetési kötelezettsége a kötvények lejártát és a kibocsátó fizetésképtelenségét (a felszámolási eljárás elrendelését) követően következik be. A Legfelsőbb Bíróságnak a bank felszámolási eljárása során, egyedi ügyben hozott döntése mind a Reallízing 96, mind a Reallízing 2000 kötvényekkel kapcsolatos követeléseket a Cstv. 57. § (1) bekezdés f) pontjába (egyéb követelések) sorolta. E körbe tartoznak a társasággal szemben érvényesített, kötvényen alapuló kártérítési igények. A Legfelsőbb Bíróság ezzel a döntésével tehát azt mondta ki, hogy a bank egyik kötvény kifizetéséért sem felel közvetlenül, hanem a kötvények kifizetéséért csak abban az esetben merülhet fel kötelezettsége, ha a kibocsátó cégek fizetésképtelenek. Ebben az esetben is csak akkor, ha az illetékes bíróság azt állapítja meg, hogy a Bank a kötvények forgalmazásában való szerepvállalásával megtévesztette ügyfeleit. A Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete vezetőjének álláspontja szerint a megtévesztő magatartás és az ezzel esetlegesen okozott kárért való felelősség egyértelműen a banknak a Felügyelet által leváltott vezetését terheli.
	A kötvényesek a bankkal szembeni kötvényen alapuló követelésüket - amennyiben  a kibocsátó ezeket, lejáratukat követően nem fizeti ki - kártérítési igényként érvényesíteni tudják. Ameddig a bank felszámolási eljárása során a Cstv. 57. § (1) bekezdés f) pontjába sorolt kárigény nem tisztázódik, valamint a sorrendben előbb álló hitelezők kielégítésére nem kerül sor, a kötvény teljes összegének, de még előlegnek a megfizetése sem történhet meg.
	A Reallízing 2000 kötvények kibocsátója, a Realszerviz Közös Vállalat ellen a felszámolási eljárás megindult. A felszámoló a RATIS Pénzügyi Gazdasági és Szolgáltató Kft., amely a felügyeletet arról tájékoztatta, hogy a kötvényesek részére hitelezői értekezletet fog tartani. Ekkor kerülhet sor a kötvényesek, kibocsátóval szembeni igényérvényesítésére. A Reallízing 96 kötvényt kibocsátó Reallízing Pénzügyi Kft. jelenleg nem áll felszámolás alatt. A Kft. 2000 április 12-én közleményt jelentetett meg, amely a befektetőket nem tájékoztatta teljeskörűen. A közlemény szerint a Kft. előtörlesztést igérve regisztrációra hívta fel a kötvénytulajdonosokat. A Felügyelet az Épt. 1.§ (2) bekezdésében meghatározott cél - a tőkepiac általános érdekeinek szem előtt tartása és a befektetők érdekeinek megóvása -érdekében határozatokat hozott a Reallízing Pénzügyi Kft. részére (10.231/2000., 10.231-1/2000., 10.231-2/2000. Magyar Tőkepiac 2000/79., 90., 94.szám).
	A hitelezők által a felszámolás során elfoglalt kielégítési sorrendet kifogásoló beadványok ügyében az alábbiakat állapítottam meg. A csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról szóló 1991. évi IL. törvény (Cstv.) 6. § (1) bekezdése szerint a felszámolási eljárás az adós székhelye szerint illetékes megyei bíróság hatáskörébe tartozó nemperes eljárás. Mivel az az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 29.§ (1) bekezdés f) pontja értelmében az országgyűlési biztos nem vizsgálhatja a bíróságok eljárását, illetve döntéseit, a felszámolással kapcsolatos eljárások és döntések felülvizsgálatára nincs lehetőségem. 	
 	A csődtörvény indokolása szerint a követelések rangsorolására azért van szükség, mert a legtöbb esetben nincs lehetőség az összes hitelezői igény kielégítésére. A jogosult megélhetését biztosító járadékjellegű követelések után a magánszemélyek más, nem vállalkozásból eredő követelései következnek. Az egyéb követeléseket megelőzik a társadalombiztosítási tartozások, az adók és más adók módjára behajtható köztartozások, amelyek behajtásához szélesebb társadalmi érdek fűződik. A felszámoló költségeinek előre sorolását az indokolta, hogy bár a felszámoló önként vállalja a felszámolási tevékenység, mint üzleti tevékenység végzését, a konkrét esetekben azonban a bíróság kijelölése alapján jár el. Ennek megfelelően akkor is köteles eljárni, ha felszámolandó vagyon egyáltalán nincs. Ha azonban van felszámolandó vagyon, akkor nem méltánytalan a hatósági megbízás alapján végzett tevékenység költségeinek kiemelt rangsorban történő megtérítése. 
	Annak megállapítása, hogy a panaszosok követelése melyik csoportba tartozik, a felszámoló feladata, ám a felszámoló által készített zárómérlegről és a vagyonfelosztási javaslatról a bíróság határoz. A csődtörvény 56.§-a értelmében a bírósági döntés előtt a hitelezőknek (így a panaszosoknak) lehetőségük van kifogást benyújtani. Az egyes igények  törvényi előírás alapján történő rangsorbeli előbbre sorolása nem tekinthető alkotmányos visszásság okozására alkalmas rendelkezésnek. A követelések rangsorolása ugyanis a kielégítésükhöz fűződő méltányolható érdek súlya alapján történt. 

	A lefolytatott vizsgálat során megállapítottam, hogy az Állami Pénz és Tőkepiaci Felügyelet  eljárása - elsősorban a felügyeleti jogosítványok kiszélesítését követően - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, illetve az ennek részét képező tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot nem okozott, ezért a további vizsgálatot lezárom. 	

Budapest, 2000. július 20.

Gönczöl Katalin

Melléklet az OBH 367/2000. sz. ügyhöz

1996. évi CXIV. törvény az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyeletről

1. § (1) Az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyelet (a továbbiakban: Felügyelet) a Kormány felügyelete alatt működő országos hatáskörű közigazgatási szerv.
2. § A Felügyelet tevékenységének célja a pénzügyi szolgáltatási, kiegészítő pénzügyi szolgáltatási, befektetési szolgáltatási, kiegészítő befektetési szolgáltatási, elszámolóházi, befektetési alapkezelési tevékenységet végző szervezet, illetve személy, valamint a tőzsdék (a továbbiakban: pénz- és tőkepiaci szervezetek) prudens működésének, tulajdonosaik gondos joggyakorlásának, a pénz- és tőkepiac zavartalan, illetve eredményes működésének az elősegítése, a pénz- és tőkepiaci szervezetek ügyfelei érdekeinek védelme, a piaci viszonyok átláthatóságának, továbbá a tisztességes és szabályozott piaci verseny fenntartásának elősegítése.
3. § A Felügyelet hatásköre kiterjed:
a) a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény,
b) az értékpapírok forgalomba hozataláról, a befektetési szolgáltatásokról és az értékpapír-tőzsdéről szóló 1996. évi CXI. törvény,
hatálya alá tartozó szervezetek, személyek és tevékenységek felügyeletére.
4. § (4) A Felügyelettel szemben - hatósági jogkörben hozott határozatai miatt - kártérítési igény csak akkor érvényesíthető, ha a Felügyelet határozata vagy mulasztása törvénysértő, és a bekövetkezett kárt közvetlenül ez idézte elő.
12. § (1) Ez a törvény 1997. január 1. napján lép hatályba.

1996. évi CXI. törvény az értékpapírok forgalomba hozataláról, a befektetési szolgáltatásokról és az értékpapír-tőzsdéről

1. § (1) Ez a törvény szabályozza az értékpapír forgalomba hozatalát, a befektetési szolgáltatási tevékenység feltételeit, a tőzsde alapítását, szervezetét, működését, megszűnését, az elszámolóház alapítását, működését, továbbá a befektetési szolgáltatási és kiegészítő befektetési szolgáltatási tevékenységet végző gazdálkodó szervezet, a kibocsátó, a befektető jogait, kötelezettségeit és felelősségét, a Felügyelet - e törvény hatálya alá tartozó szervezet, tevékenység felügyeletével kapcsolatos - feladatát, eszközrendszerét és eljárását.
(2) A törvény célja, hogy minden, a hatálya alá tartozó személy az e törvényben meghatározott jogait és kötelezettségeit jóhiszeműen, az ilyen személytől elvárható gondossággal eljárva, a tőkepiac általános érdekeit szem előtt tartva, a befektetők érdekeinek megóvásával gyakorolja.
102. § (1) A befektetési vállalkozás folyamatosan köteles biztosítani fizetőképességét.
(2) A befektetési vállalkozás alaptőkéjének öt százalékát folyamatosan likvid eszközben köteles tartani. E § alkalmazásában likvid eszköz a pénz és az állampapír.
103. § (1) A befektetési vállalkozás saját tőkéje nem lehet kevesebb a 9. § (3) bekezdésében meghatározott összegnél.
(2) Ha a befektetési vállalkozás saját tőkéjének összege az (1) bekezdésben meghatározott mérték alá csökken, a Felügyelet meghatározott időt - legfeljebb hat hónapot - biztosíthat az (1) bekezdésben foglaltak teljesítésére.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a (2) bekezdésben meghatározott idő alatt a saját tőke feltöltési kötelezettségének nem tesz eleget, a Felügyelet a befektetési vállalkozás tevékenységét felfüggeszti.
122. § Az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyelet jogállását és hatáskörét külön törvény határozza meg.
126. § (1) A Felügyelet a hatáskörébe tartozó ügyekben - az e törvényben meghatározott eltérésekkel - az Áe. rendelkezései szerint jár el.
(2) A Felügyelet határozata ellen közigazgatási úton jogorvoslatnak nincs helye.
(3) A Felügyelet - a bírságot megállapító határozata kivételével - határozatának azonnali végrehajtását rendelheti el, ha
a) az a befektetők károsodástól történő megóvása, illetőleg a tőkepiac általános érdekeinek megóvása érdekében szükséges,
b) annak hiányában a befektetési szolgáltató intézkedésre okot adó helyzetében további romlás várható.
128. § (1) A Felügyelet rendszeresen ellenőrzi, hogy az értékpapír forgalomba hozatala, a befektetési szolgáltatási, a tőzsdei és elszámolóházi tevékenység megfelel-e a jogszabályoknak, felügyeleti határozatoknak, a tőzsde alapszabályának, szabályzatainak, az elszámolóház üzletszabályzatának, szabályzatainak, valamint a befektetők biztonságának. A befektetési szolgáltató szabályzata által előírt kötelezettségek betartását a Felügyelet ellenőrzi.
(2) A Felügyelet írásbeli megkeresésére a kibocsátó, továbbá felhívására a befektetési szolgáltató, köteles lehetővé tenni a törvényben szabályozott tevékenységéről vezetett nyilvántartásba való betekintést, illetve az e tevékenységére vonatkozó jogszabályban meghatározott adatot köteles a Felügyeletnek átadni.
137. § (1) Az e törvényben és a felhatalmazása alapján kiadott jogszabályokban meghatározottak megsértése, illetőleg a mulasztás megállapítása esetén a Felügyeletnek az intézkedést a rendelkezésére álló adatok és információk elemzése, illetőleg mérlegelése alapján, a szabály megsértésének, illetőleg a hiányosságnak
a) a befektetési szolgáltató működésére,
b) ügyfelére, illetve
c) a tőkepiac működésére
gyakorolt hatásának, veszélyességi fokának figyelembevételével kell kiválasztania és alkalmaznia.
(2) A Felügyelet a jogszabályban, határozatában, valamint a tőzsde alapszabályában, illetve szabályzataiban, az elszámolóház üzletszabályzatában, illetve szabályzataiban meghatározott feltételektől való eltérés, a befektetők érdekét és a tőkepiac egyensúlyát, a tőkepiac többi szereplőjének helyzetét veszélyeztető magatartás esetén a következő intézkedéseket teheti:
e) a befektetési szolgáltató vezető állású személyének és könyvvizsgálójának felmentését kezdeményezheti;
i) a tevékenységi engedélyt visszavonhatja, a befektetési szolgáltatási tevékenység folytatását határozott időre felfüggesztheti;
j) más illetékes hatóságnál eljárást kezdeményezhet;
k) felügyeleti biztost rendelhet ki.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott intézkedéseket a Felügyelet ismételten és együttesen is alkalmazhatja.
Befektető-védelmi Alap
156. § (1) E törvény hatálybalépését követő kilencven napon belül a 4. § (1) bekezdésének b)-d), valamint a 4. § (2) bekezdésének a)-b) és g)-h) pontjában meghatározott tevékenységet folytató befektetési szolgáltatók kötelesek Befektető-védelmi Alapot (a továbbiakban: Alap) létrehozni.

Az Alap feladata
158. § (1) Az Alap feladata a befektetők részére a 162. §-ban meghatározott kártalanítási összeg kifizetése. A kártalanítás kifizetésére az Alap tagja által 1997. július 1. napját követően megkötött, biztosított szerződésből eredő követelés befagyása (161. §) esetén kerülhet sor.
(2) Az Alap által nyújtott biztosítás az Alap tagja által a 4. § (1) bekezdésének b)-d), valamint a 4. § (2) bekezdésének a)-b) és g)-h) pontjában meghatározott tevékenység keretében megkötött szerződésből eredő követelésre terjed ki.
159. § Az Alap a kártalanításra jogosult befektetőtől kapott megbízás alapján elláthatja a befektető képviseletét az egyezségi tárgyaláson, illetve felszámolási eljárás során.
Az Alapból történő kifizetés
161. § Befagyott követelésnek minősül, ha az Alap tagja a 158. § (2) bekezdésében meghatározott ügyletből eredő követelést az esedékességet követő öt napon belül nem tudja a befektető rendelkezésére bocsátani.
162. § (1) Az Alap a kártalanításra jogosult befektető részére befagyott követelését - személyenként és befektetési szolgáltatónként összevontan - legfeljebb egymillió forint összeghatárig fizeti ki kártalanításként.
(2) Az Alap által biztosított követelésekre kizárólag az Alap által biztosított mértékig fizethető kártalanítás, továbbá az ilyen követelésekre kizárólag az Alap által nyújtott biztosítás terjed ki.
(3) A kártalanítás mértékének megállapítása során a befektetőnek az Alap tagjánál fennálló befektetési szolgáltatási tevékenységből származó valamennyi befagyott követelését össze kell számítani.
(4) Ha az Alap tagjának az ügyféllel szemben befektetési szolgáltatási tevékenységből származó lejárt vagy a kártalanítás kifizetéséig lejáró követelése van, azt a kártalanítás megállapítása során a befektető befagyott követelésébe be kell számítani.
(5) Az Alap a kártalanítást pénzzel vagy a befektetővel történő megállapodás alapján állampapírral teljesíti.
163. § (1) Az Alap a kártalanítást a követelés befagyását követő harminc napon belül kezdi meg. Ha az Alap tagjával szemben felszámolási eljárást kezdeményeztek, az Alap a kifizetést a bíróság felszámolást elrendelő végzésének közzétételét követő tizenöt napon belül kezdi meg.
(2) Az Alap köteles egy országos napilapban és a tőzsde lapjában közzétenni az igényérvényesítés első napját, helyét és módját, továbbá a kifizetés teljesítésével megbízott szervezet nevét.
(3) Ha a kártalanításra jogosult a szerződést és a jogosultság igazolásához szükséges adatokat rendelkezésre bocsátja és azok az Alap tagja által vezetett nyilvántartás adataival megegyeznek, az Alap köteles gondoskodni a neki vagy az általa teljes bizonyító erejű magánokiratban meghatalmazott személy részére járó kártalanítás haladéktalan kifizetéséről.

1996. évi CXII. törvény a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról

3. § (1) Pénzügyi szolgáltatás a következő tevékenységek üzletszerű végzése forintban, illetőleg devizában, valutában:
h) pénzügyi szolgáltatás közvetítése (ügynöki tevékenység);
(4) Ha törvény másként nem rendelkezik, kizárólag a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének (a továbbiakban: Felügyelet) az e törvény alapján kiadott engedélyével végezhetők az (1) bekezdés a)-d) és f)-l) pontjaiban meghatározott pénzügyi szolgáltatások, valamint a (2) bekezdés d) pontjában meghatározott kiegészítő pénzügyi szolgáltatás.
15. § (1) A Felügyelet engedélye szükséges a (2) bekezdésben foglalt eltérésekkel a pénzügyi vállalkozás
a) alapításához,
29. § (1) A Felügyelet az engedélyt visszavonhatja, ha
e) a pénzügyi intézmény már nem felel meg e törvény vagy - a prudens működésre vonatkozó - más jogszabályban foglalt rendelkezéseknek,
30. § (2) A Felügyelet az engedély visszavonásával egyidejűleg
a) kezdeményezi a hitelintézet felszámolását,
b) kezdeményezheti a pénzügyi vállalkozás felszámolását.
42. § A részvénytársasági formában működő pénzügyi intézmény részvényei - a szavazati jogot nem biztosító elsőbbségi részvények kivételével - kizárólag névre szóló részvények lehetnek.
70. § A hitelintézet a prudens működésre vonatkozó előírások betartásával úgy köteles a rábízott idegen és saját forrásokkal gazdálkodni, hogy folyamatosan fenntartsa azonnali fizetőképességét (likviditását) és mindenkori fizetőképességét (szolvenciáját).
72. § (1) Ha a hitelintézet saját tőke összege a jegyzett tőke összege alá csökken, a Felügyelet kötelezheti a hitelintézet igazgatóságát a közgyűlés összehívására.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben a közgyűlés dönt arról, hogy a hitelintézet jegyzett tőkéjét leszállítja, vagy a befolyásoló részesedéssel rendelkező tulajdonosok alaptőke-emeléssel gondoskodnak arról, hogy a hitelintézet saját tőkéjének összege legalább a jegyzett tőkére előírt mértéknek megfelelően helyreálljon.
Az Országos Betétbiztosítási Alap
97. § (1) A hitelintézet - a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel - köteles az Országos Betétbiztosítási Alaphoz (a továbbiakban: Alap) csatlakozni.
97/A. § Hitelintézet által gyűjtött betétekre kizárólag az Alap által biztosított mértékig fizethető kártalanítás, továbbá az ilyen betétekre kizárólag az Alap által nyújtott biztosítás terjed ki, ide nem értve a 128. §-ban meghatározott önkéntes betétvédelmi alapok által nyújtott biztosítást.
98. § (1) Az Alap feladata
a) a 104. §-ban meghatározott, a betét befagyásának megelőzését célzó intézkedések megtétele,
b) a vele tagsági jogviszonyban álló hitelintézetnél elhelyezett betét befagyása esetén a betétes részére a 101. §-ban meghatározott kártalanítási összeg kifizetése, illetve
d) a betétes tájékoztatása.
99. § (1) Az Alap által nyújtott biztosítás csak a névre szóló betétre terjed ki.
Az Alap által fizetett kártalanítás
101. § (1) Az Alap a kártalanításra jogosult személy részére a befagyott betét tőke- és kamatösszegét személyenként és hitelintézetenként összevontan legfeljebb egymillió forint összeghatárig fizeti ki kártalanításként.
(2) Az Alap a befagyott tőkeösszeg után a kártalanításra jogosult személy részére a 105. § (1) bekezdésében foglalt időpontig járó, még nem tőkésített és ki nem fizetett kamatot az (1) bekezdésben meghatározott összeghatárig, a szerződés szerinti kamatlábbal, de legfeljebb a kamattérítés időtartama alatt alkalmazott - az idővel súlyozott - átlagos jegybanki alapkamatlábbal számítottan téríti meg.
(5) A betétes az (1)-(3) bekezdés szerinti kártalanítást meghaladó kifizetésre az Alappal szemben semmilyen jogcímen nem tarthat igényt.
104. § (2) Az Alap a betétek befagyásának elkerülése érdekében köteles azt a megoldási módot választani, amely a betétesek és hitelintézetek, valamint a központi költségvetés számára a legkisebb hosszú távú veszteséggel jár.
105. § (1) Az Alap a betétek befagyását követő legfeljebb harminc nap elteltével, illetve felszámolási eljárás kezdeményezése esetén a bíróság felszámolást elrendelő végzésének közzététele után tizenöt napon belül - a két időpont közül a korábbiban - megkezdi a betétesek részére a kártalanítás kifizetését.
(2) Az Alap köteles legalább két országos napilapban közzétenni a betétesek számára az igényérvényesítés legelső napját, a kifizetéssel megbízott hitelintézet nevét, és az igényérvényesítés helyét (helyeit), valamint módját.
106. § Az Alap a 101. § (1) bekezdése szerinti összeget a betét befagyásától a kártalanítás kifizetéséig terjedő időszakra - de legfeljebb a kártalanítás kifizetésének a 105. § (1) bekezdésében meghatározott időpontjáig számított kamattal növelve - fizeti ki, amely összeg azonban nem haladhatja meg a 101. § (1) bekezdésében meghatározott mértéket.
107. § (1) Ha az Alap a betéteseknek kártalanítást fizetett ki, a hitelintézettel szembeni követelés - a kifizetett összeg erejéig - a betétesről az Alapra száll át. A követelés átszállásával az Alap a korábbi jogosult helyébe lép. Az Alap a felszámolási eljárásban az átszállt követeléseket jogosult érvényesíteni.
145. § A Felügyelet a pénzügyi intézménytől, valamint pénzügyi intézménynek nem minősülő kiegészítő pénzügyi szolgáltatást nyújtó egyéb jogi személytől közbülső beszámoló, meghatározott formájú és tagolású kimutatás, könyvvizsgálati jelentés bemutatását kérheti, továbbá a pénzügyi intézménytől, annak szerveitől valamennyi üzleti ügyéről felvilágosítást kérhet.
146. § (1) A Felügyelet az e törvényben és más jogszabályokban foglalt, a hitelintézetek és a pénzügyi vállalkozások alapítására, az eredményes, megbízható és a - nemkívánatos - befolyástól mentes tulajdonlásra, a prudens működésre, a fogyasztóvédelemre vonatkozó szabályok, valamint a Felügyelet határozatainak megtartását jogosult a helyszínen ellenőrizni.
(2) A pénzügyi intézmény, a bankképviselet, valamint a kiegészítő pénzügyi szolgáltatási tevékenységet végző személy köteles a Felügyelet számára a helyszíni ellenőrzést lehetővé tenni, illetőleg segíteni, biztosítva az üzleti könyvek, jelentések ellenőrzését, valamint a vizsgálathoz szükséges adatokhoz, információkhoz való hozzáférést.
(3) A Felügyelet - az általa összeállított vizsgálati terv szerint - minden hitelintézetnél legalább kétévenként átfogó helyszíni ellenőrzést tart.
148. § (1) A Felügyelet feladatainak teljesítéséhez betekinthet a pénzügyi intézmény, valamint pénzügyi intézménynek nem minősülő kiegészítő pénzügyi szolgáltatást nyújtó egyéb jogi személy könyveibe, irataiba és adathordozóiba.
Az intézkedések, a kivételes intézkedések és a bírság alkalmazásának közös szabályai
150. § E törvény és a pénzügyi szolgáltatási tevékenységre vonatkozó egyéb jogszabályok, illetve jegybanki rendelkezések, továbbá a Felügyelet határozatai maradéktalan betartása, a jogsértések vagy hiányosságok megelőzése, illetőleg megszüntetése érdekében a Felügyelet a pénzügyi intézménnyel szemben - az MNB egyidejű értesítése mellett - intézkedést, kivételes intézkedést és bírságot alkalmazhat.
151. § (1) A Felügyeletnek mérlegelnie kell az intézkedés szükségességét, ha a pénzügyi intézmény, valamint pénzügyi intézménynek nem minősülő kiegészítő pénzügyi szolgáltatást nyújtó egyéb jogi személy, illetőleg tulajdonosa megsérti az e törvény, az eredményes, megbízható és független tulajdonlásra, illetőleg a prudens működésre vonatkozó jogszabályok, valamint az MNB tv., a pénzforgalomról szóló jogszabályok, a devizajogszabályok és a jegybanki rendelkezések előírásait, és
c) határidőben nem tesz eleget a Felügyelettel, az MNB-vel, a részvényeseivel, az Alappal szemben fennálló adatszolgáltatási, jelentési, illetőleg tájékoztatási kötelezettségének,
d) a könyvvizsgálójának tevékenysége nem felel meg a jogszabályi rendelkezéseknek, vagy késedelmesen, pontatlanul tájékoztatja az igazgatóságot, felügyelő bizottságot, illetve a Felügyeletet a pénzügyi intézménynél tapasztalt jogszabálysértésekről, hiányosságokról és egyéb - a prudens működését veszélyeztető - problémákról,
e) tőkemegfelelési mutatója alacsonyabb az e törvényben meghatározott mértéknél,
f) a kockázatvállalásra, a kockázatok megállapítására, elemzésére, értékelésére és behatárolására, a kockázatvállalás ellenőrzésére, a kockázatok kezelésére, továbbá csökkentésére vonatkozó szabályok valamelyikét megsérti,
g) elmulasztja a közgyűlésnek a Felügyelet intézkedéseiről történő tájékoztatását, valamint, ha a hitelintézet
h) az azonnali fizetőképesség, illetőleg a források és az eszközök lejárati összhangjának biztosítására vonatkozó előírásokat nem tartja be,
i) nem tesz eleget tartalékképzési kötelezettségeinek.
(2) A Felügyeletnek e törvény, továbbá a prudens működésre vonatkozó jogszabályok, valamint az MNB tv., a pénzforgalomról szóló jogszabályok, a devizajogszabályok, továbbá a jegybanki rendelkezések előírásainak jelentős megsértése esetén - a rendelkezésére álló adatokat és információkat mérlegelve - meg kell tennie a szükséges intézkedést (153. §, 155-156. §), ha a pénzügyi intézmény
a) jogszabály által tiltott vagy részére nem engedélyezett tevékenységet végez,
b) működése során nem tud folyamatosan megfelelni egyes, az e törvényben meghatározott engedélyezési feltételeknek,
c) alultőkésített, vagyis tőkemegfelelési mutatója - több mint száznyolcvan napon keresztül - hat százaléknál alacsonyabb,
(3) A Felügyeletnek e törvény, továbbá a prudens működésre vonatkozó jogszabályok, valamint az MNB tv., a pénzforgalomról szóló jogszabályok, a devizajogszabályok és a jegybanki rendelkezések előírásainak súlyos megsértése esetén - a rendelkezésére álló adatokat és információkat mérlegelve - meg kell tennie a szükséges intézkedéseket, illetőleg kivételes intézkedéseket (157-160. §), ha a hitelintézet
a) súlyosan alultőkésített, vagyis tőkemegfelelési mutatója - kilencven napot meghaladóan - négy százaléknál alacsonyabb,
c) nem tesz eleget céltartalékképzési kötelezettségének, illetőleg nem rendelkezik elégséges céltartalékkal, illetve kimutatott céltartalékképzési kötelezettsége miatt a tőkemegfelelési mutatója négy százalék alá csökken,
d) az azonnali fizetőképesség, illetőleg a források és az eszközök lejárati összhangjának biztosítására vonatkozó előírások be nem tartásával a hitelintézet likviditásának fenntartását súlyosan veszélyezteti,
e) a kockázatvállalásra vonatkozó szabályokat rendszeresen, illetőleg jelentős mértékben megsérti, és ezzel a hitelintézet likviditását, fizetőképességét (szolvenciáját), illetőleg jövedelemtermelő képességét súlyosan veszélyezteti,
k) könyvvizsgálója elmulasztja a Felügyelet, a hitelintézet igazgatóságának, illetve felügyelő bizottságának tájékoztatását a hitelintézetnél tapasztalt súlyos jogszabálysértésekről, hiányosságokról és egyéb - a hitelintézet prudens működését veszélyeztető - problémákról,
157. § (1) A 151. § (3) bekezdése szerinti esetekben a Felügyelet - a 153. § (2)-(3) bekezdésében megjelölt intézkedéseken túlmenően - a következő, csődeljárást helyettesítő kivételes intézkedéseket alkalmazza:
b) korlátozhatja, illetőleg megtilthatja a hitelintézet számára
1. a tulajdonosok és a hitelintézet közötti ügyleteket,
2. a betétek és más visszafizetendő források kifizetését,
3. a kötelezettségek vállalását;
d) kötelezheti az igazgatóságot a közgyűlés összehívására, továbbá meghatározott napirendi pontok megtárgyalására és meghatározott döntések meghozatalának szükségességére hívhatja fel e testületek figyelmét; illetőleg
e) felügyeleti biztost rendelhet ki a hitelintézethez.
169. § A Felügyelet a törvényben felsorolt intézkedések, illetőleg a kivételes intézkedések mellett - egyidejűleg - bírságot is alkalmazhat. A bírság megállapításakor a Felügyelet mérlegeli:
a) a szabályszegéssel vagy a mulasztással előidézett kockázat, illetőleg kár mértékét,
b) a felelős személyek által a Felügyelettel, illetőleg az Alappal kapcsolatban tanúsított együttműködést,
c) az intézkedéssel érintett személy jó-, illetve rosszhiszeműségét, az általa a szabályszegéssel vagy a mulasztással elért vagyoni előnyt, kárenyhítési hajlandóságát,
d) az intézkedés alapjául szolgáló adatok, tények, információk eltitkolását, illetve annak szándékát,
e) a szabályok megsértésének ismétlődését, illetőleg gyakoriságát.
171. § A vezető állású személlyel szemben - ideértve a bankképviselet vezetőjét - kiszabott bírság a bírsággal érintett személy megelőző évben tisztségével vagy megbízatásával elért nettó jövedelmének tíz százalékától ötven százalékáig terjedő összeg lehet. Ilyen jövedelem hiányában a bírság összege százezer forinttól egymillió forintig terjedhet.
175. § (1) Pénzügyi vállalkozással vagy a pénzügyi intézménynek nem minősülő kiegészítő pénzügyi szolgáltatási tevékenységet végző egyéb jogi személlyel szemben kiszabható bírság összege kétszázezertől kétmillió forintig terjedhet.
177. § (2) Hitelintézet felszámolásával kapcsolatos eljárás lefolytatására a Fővárosi Bíróság kizárólagos illetékességgel rendelkezik.
(3) A hitelintézet felszámolójának a bíróság csak a Felügyelet által létrehozott közhasznú társaságot jelölheti ki.
195. § (1) A Felügyelet határozatának azonnali végrehajthatóságát - a bírságot tartalmazó határozat kivételével - a pénz- és tőkepiac biztonságos működése, illetve a betétesek védelme érdekében is elrendelheti.
(2) A Felügyelet határozatát felügyeleti jogkörben megváltoztatni, módosítani vagy megsemmisíteni nem lehet, és ellene - a közigazgatási eljárás keretében - fellebbezésnek nincs helye.
203. § (1) A pénzügyi intézmény egyértelműen és közérthetően köteles ügyfeleit, illetve jövőbeni ügyfeleit a pénzügyi intézmény által nyújtott szolgáltatások igénybevételének feltételeiről, valamint e feltételek módosulásáról tájékoztatni.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott tájékoztatást a pénzügyi intézmény köteles az ügyfélfogadásra nyitva álló helyiségeiben könnyen hozzáférhető helyen kifüggeszteni, valamint az ügyfél kívánságára azt ingyenesen az ügyfél rendelkezésére bocsátani.
(3) A pénzügyi intézmény köteles az ügyfélfogadásra nyitva álló helyiségeiben hirdetményben közzé tenni
a) üzletszabályzatait (általános szerződési feltételeit),
b) az ügyfelek számára ajánlott pénzügyi és kiegészítő pénzügyi szolgáltatásokkal (ügyletekkel) kapcsolatos szerződési feltételeket,
c) a kamatokat, szolgáltatási díjakat, az ügyfelet terhelő egyéb költségeket, a késedelmi kamatokat, valamint a kamatszámítás módszerét.
(4) A pénzügyi intézmény köteles az ügyfél kívánságára ingyenesen rendelkezésre bocsátani
a) üzletszabályzatait, továbbá
b) a jogszabály által nyilvánosságra hozni rendelt adatokat.
A betétesek tájékoztatása
204. § A hitelintézet köteles az Alappal kapcsolatos, a betétest érintő lényeges kérdésekről, így különösen az Alap által biztosított betéttípusokról, a biztosítás mértékéről, továbbá - a betétek befagyása, illetve a hitelintézet felszámolása esetén - a 101. § (1) bekezdése szerinti kártalanítási kifizetés feltételeiről, valamint a biztosítás igénybevételéhez szükséges eljárásról a betétest közérthető formában tájékoztatni.

1991. évi IL. törvény a csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról

2. § (1) E törvény hatálya a gazdálkodó szervezetekre és ezek hitelezőire terjed ki.
(3) E törvénynek
a) a csődeljárásra, felszámolási eljárásra és a végelszámolási eljárásra vonatkozó rendelkezéseit a pénzintézetekre a pénzintézetekről és a pénzintézeti tevékenységről szóló törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
5. § (1) Az adós vezetője, a vagyonfelügyelő, a felszámoló és a végelszámoló a csődeljárás, a felszámolási eljárás és a végelszámolás alatt kérésükre 15 napon belül köteles tájékoztatni
a) a hitelezői választmányt, illetve ennek hiányában a hitelezői követelések legalább 10%-át képviselő hitelezők csoportját az adós vagyoni és pénzügyi helyzetéről;
(2) A hitelezők vagy csoportjaik érdekeik képviseletére hitelezői választmányt alakíthatnak. A választmány az azt létrehozó hitelezőket képviseli a bíróság előtt, illetve a vagyonfelügyelővel, a felszámolóval és a végelszámolóval való kapcsolat során.
(3) Minden gazdálkodó szervezetnél csak egy választmány működhet. Amennyiben a gazdálkodó szervezetnél a 39. § (1) bekezdésében foglaltak szerint, illetve azt követően több választmány alakul, azt kell hitelezői választmánynak tekinteni, amelyik a bírósághoz először jelenti be a megalakulását. Ha egyidejűleg több választmány jelentkezik, akkor azt kell hitelezői választmánynak tekinteni, amelyik több hitelezőt tömörít. A választmány megalakításának feltétele, hogy azt legalább a - 28. § (2) bekezdésének f) pontja, illetve a 68. § (1) bekezdése szerint - bejelentkezett hitelezők egyharmada hozza létre, és ezek a hitelezők rendelkezzenek a bejelentett hitelezői követelések legalább egyharmadával. E hitelezők maguk közül háromtagú választmányt választanak. A választmány jogosultságait, képviseletét és működési rendjét a hitelezők egymás között megállapodásban rögzítik. A hitelező a választmány létrejöttét követően is csatlakozhat a választmányt létrehozó hitelezőkhöz, ha elfogadja a megállapodásban foglaltakat.
(4) A választmány a megalakításáról, tagjairól és jogairól a megalakulását követő 8 napon belül értesíti az adóst, a bíróságot, a vagyonfelügyelőt vagy a felszámolót, illetve a végelszámolót.
6. § (1) A csődeljárás és a felszámolási eljárás az adós székhelye szerint illetékes megyei (fővárosi) bíróság (a továbbiakban: bíróság), a végelszámolás pedig ezen bíróság, mint cégbíróság (a továbbiakban: cégbíróság) hatáskörébe tartozó nemperes eljárás.
(3) Nincs helye felülvizsgálati kérelemnek
a) a gazdálkodó szervezet fizetésképtelenségét megállapító és felszámolását elrendelő [27. § (1) bekezdés], valamint
b) a felszámolási eljárás befejezéséről szóló [60. § (1)-(2) bekezdés]
jogerős határozat ellen.
35. § (1) A felszámolás kezdő időpontjában a gazdálkodó szervezet valamennyi tartozása lejárttá (esedékessé) válik.
(2) A pénztartozások után
a) az eredeti lejárati időig szerződéses kamat; és
b) az eredeti lejárati időtől a kiegyenlítésig vagy legfeljebb a felszámolási zárómérleg elkészítésének időpontjáig késedelmi kamat és késedelmi pótlék, továbbá pótlék és bírság jellegű követelés érvényesíthető.
36. § A felszámolás során csak olyan követelés számítható be, amelyet a felszámoló elismertként nyilvántartásba vett, és amelynek tekintetében a felszámolás kezdő időpontját - vagy ha a követelés később keletkezett, a keletkezését - követően nem került sor engedményezésre.
37. § (1) Az adóssal szemben fennálló olyan követeléseket, amelyeket a felszámolás közzétételétől számított 40 napon túl, de egy éven belül jelentettek be, a felszámoló nyilvántartásba veszi, és kielégíti, ha az 57. § (1) bekezdésében felsorolt tartozások kiegyenlítése után van rá vagyoni fedezet. Több késedelmesen bejelentkező hitelező között a kielégítési sorrend általános szabályai (57-58. §) az irányadók.
57. § (1) A gazdálkodó szervezetnek a felszámolás körébe tartozó vagyonából a tartozásokat a következő sorrend figyelembevételével kell kielégíteni:
a) a felszámolás (2) bekezdés szerinti költségei,
d) a kötvényen alapuló követelések kivételével, magánszemély nem gazdasági tevékenységből eredő más követelése, így különösen a hibás teljesítésből, a kártérítésből eredő követelések, a szakmában szokásos várható szavatossági vagy jótállási kötelezettségek felszámoló által számszerűsített összegét is ideértve,
e) a társadalombiztosítási tartozások, az adók - kivéve a (2) bekezdés c) pontja szerinti adótartozásokat - és adók módjára behajtható köztartozások, valamint a víz- és csatornadíjak,
f) egyéb követelések,
g) a keletkezés idejétől és jogcímétől függetlenül a késedelmi kamat és késedelmi pótlék, továbbá a pótlék és bírság jellegű tartozás.
(2) A felszámolási költségek a következők:
a) az adóst terhelő munkabér és egyéb bérjellegű juttatások - ideértve a munkaviszony megszűnésekor járó végkielégítést is, ha a felszámolás kezdő időpontját megelőzően esedékessé vált munkabért és egyéb bérjellegű juttatásokat a felszámolás kezdő időpontja után fizették ki, az ezeket terhelő adó- és járulékfizetési kötelezettség is (ideértve az egészségügyi hozzájárulást is);
b) az adóst terhelő, a Bérgarancia Alapból kapott támogatás;
c) a felszámolás kezdő időpontja után az adós gazdasági tevékenységének ésszerű befejezésével, továbbá vagyonának megóvásával, megőrzésével kapcsolatos költségek, ideértve a környezeti károsodások és terhek rendezésének költségeit, valamint az adósnak azokat a hiteltartozásait, adó- és járulékfizetési, kártérítési kötelezettségeit, amelyek a felszámolási eljárás kezdő időpontja utáni gazdasági tevékenységből keletkeztek, kivéve a nyereségből fizetendő adókat;
d) a vagyon értékesítésével és a követelések érvényesítésével kapcsolatos igazolt költségek;
e) a felszámolással kapcsolatos bírósági eljárás során felmerült, a gazdálkodó szervezetet terhelő költségek;
f) az adós iratanyagának rendezésével, elhelyezésével és őrzésével kapcsolatos költségek;
g) a felszámoló díja (60. § (4) bek.), mely tartalmazza a felszámoló által igénybe vett teljesítési segéd közreműködésével összefüggésben felmerült kiadásokat.
(4) Ha a vagyon a költség, a zálogjoggal, óvadékkal biztosított hitelezői követelések és valamennyi más tartozás kielégítésére nem elegendő, a költség és a biztosított hitelezők kielégítését követően először az (1) bekezdés c) majd d) pontja szerinti hitelezőket követeléseik arányában kell kielégíteni.
(5) Ha az (1) bekezdés e)-g) pontjában szereplő követelések kielégítésére nincs elegendő fedezet, az egyes csoportokba tartozó hitelezőket - először az e), az f), majd a g) pontban szereplőket - követeléseik arányában kell kielégíteni.
(6) Ha az (1) bekezdés e) pontjába tartozó hitelezők teljes kielégítésére nincs elegendő fedezet, a csoporton belül először a társadalombiztosítási tartozásokat kell kielégíteni teljes egészében, majd pedig a többi hitelezőt követeléseik arányában.
58. § (1) Az 57. § (1) bekezdésének a) és c) pontjában felsorolt követeléseket esedékességükkor, a b) pontban foglalt követeléseket - az a) pontban foglaltak figyelembevételével - a zálogtárgy értékesítésekor, a d)-g) pontban foglalt követeléseket pedig a zárómérleg vagy záró egyszerűsített mérleg jóváhagyása után 30 napon belül kell kielégíteni. A d)-f) pontokban foglalt követelések az 57. §-ban foglaltak szerint a közbenső mérleg alapján is kielégíthetők.
  60. § (1) A bíróság a felszámolási zárómérleg és a vagyonfelosztási javaslat alapján végzéssel határoz a költségek viseléséről, a felszámoló díjazásáról, a hitelezők követelésének kielégítéséről és a bankszámlák megszüntetéséről, valamint kötelezi a felszámolót a még szükséges intézkedések megtételére. Ezzel egyidejűleg dönt a felszámolás befejezéséről és az adós megszüntetéséről, továbbá rendelkezik az adós leányvállalatának, illetve tröszt esetén a tröszti vállalatnak a megszüntetéséről is.

1991. évi LXIX. törvény (Pit.) a pénzintézetekről és a pénzintézeti tevékenységről (Hatályon kívül helyezte: 1996. évi CXII. tv., 1997. január 1-én)

53. § (1) A Bankfelügyelet a Kormány felügyelete alatt működő országos hatáskörű államigazgatási szerv, amely önálló költségvetési szervként működik.
(2) A Bankfelügyelet hatásköre
a) a belföldi székhelyű pénzintézet és a külföldi székhelyű pénzintézetnek a Magyar Köztársaság területén működő fiókja, illetve bankképviselete;
b) a belföldi pénzintézet külföldi fiókja, bankképviselete, továbbá
c) a belföldön, valamint a belföldi pénzintézet által külföldön folytatott pénzintézeti és bankképviseleti tevékenység
e törvényben meghatározott állami felügyeletére terjed ki.
(3) Abban a kérdésben, hogy valamely tevékenység e törvény értelmében pénzintézeti tevékenységnek minősül-e, vitás esetben a Bankfelügyelet határoz.
61. § (1) A Bankfelügyelet jogosult ellenőrizni, hogy a pénzintézeti és a bankképviseleti tevékenység megfelel-e e törvénynek, a pénzintézeti tevékenységre vonatkozó egyéb jogszabályoknak, a Bankfelügyelet által kiadott engedélyeknek, bankfelügyeleti rendelkezéseknek, valamint a betétesek biztonságának. Ennek érdekében jogosult a pénzintézeti és a bankképviseleti tevékenységet érintő, az ellenőrzéshez szükséges adatok, beszámolók, bizonylatok, valamint vizsgálati anyagok bekérésére, és - előzetes értesítés nélkül is - az azokba való helyszíni betekintésre.
75. § (1) A Bankfelügyelet mellett kilenc tagból álló Bankfelügyeleti Bizottság működik.
76. § (1) A Bankfelügyeleti Bizottság tagjai a Kormánynak a Bankfelügyelet felett felügyeletet gyakorló tagja, a Magyar Nemzeti Bank elnöke által kijelölt alelnök, a pénzügyminiszter által kijelölt helyettes államtitkár, a Bankfelügyelet elnöke vagy elnökhelyettese, a pénzintézetek szakmai érdekképviseleti szervezeteinek egy-egy képviselője és - az előzőekben meghatározott személyek javaslatára a miniszterelnök által kinevezett - három független, a pénzintézetek tevékenységét magas szinten ismerő szakértő.
80. § (1) A pénzintézet által megbízott könyvvizsgáló a vizsgálatának eredményéről köteles a pénzintézettel egyidejűleg a Bankfelügyeletet és a Magyar Nemzeti Bankot is - írásban - haladéktalanul tájékoztatni, ha olyan tényt állapított meg, amely alapján
d) a pénzintézet kötelezettségeinek teljesítését, illetve a pénzintézetre bízott vagyoni értékek megőrzését nem látja biztosítottnak.
81. § (1) A pénzintézet köteles a Bankfelügyeletnek és a Magyar Nemzeti Banknak haladéktalanul - írásban - bejelenteni, ha
a) fizetésképtelenség veszélye állt be;
b) szavatoló tőkéje huszonöt százalékot elérően vagy meghaladóan csökkent;
(2) A pénzintézet köteles a Bankfelügyeletnek és a Magyar Nemzeti Banknak két munkanapon belül - írásban - bejelenteni
a) a pénzintézet tevékenységi körét érintő veszélyhelyzet - pl. túladósodás - kialakulását;
(3) A pénzintézet öt munkanapon belül köteles a Bankfelügyeletnek írásban bejelenteni
g) befolyásoló részesedés szerzését vállalkozásban vagy a részesedés nagyságának megváltozását, ha ez utóbbi a vállalkozás szavatoló tőkéjének tíz százalékát meghaladja;
h) a szavatoló tőke tízszázalékos csökkenését;
(6) A rendszeres helyszínen kívüli (bankfelügyeleti) ellenőrzés keretében a külön bankfelügyeleti rendelkezésben előírt tartalommal, módon és formában a pénzintézet havonta, negyedévente és évente köteles a Magyar Nemzeti Banknak és a Bankfelügyeletnek jelentést adni.