OBH 5919/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert gyermekkorú fiát 1999. október 22-én a Gödöllői Rendőrkapitányságra előállították és bűncselekmény alapos gyanúja miatt szülői jelenlét nélkül kihallgatták. Az intézkedés elleni panaszát a kapitányság vezetője elutasította. A beadvány alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.)
•	Szabadsághoz való jog (Alk. 55. § (1)bek.)
•	Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
(3) Ha a (2) bekezdésben említett határozat ellen jogorvoslati kérelem előterjesztésére nem kerül sor, az eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedéssel szemben a 93. § rendelkezésének figyelembevételével panasznak van helye.
93. § (1) Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
(3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
A büntethetőséget kizáró okok
22. § A büntethetőséget kizárja:
a) a gyermekkor,
23. § Nem büntethető, aki a cselekmény elkövetésekor tizennegyedik életévét nem töltötte be.
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
c) büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
63. § (3) Gyermekkorút csak akkor lehet tanúként kihallgatni, ha vallomása olyan bizonyítékot tartalmazhat, amely előreláthatóan másként nem pótolható.
(4) Gyermek- és fiatalkorú tanúkénti kihallgatásánál - a hatóság belátása szerint - gondozója és pedagógus nevelője is jelen lehet.
•	BH1996. 520.
A gyermek- és fiatalkorú tanúkénti kihallgatásánál gondozójának és a pedagógus nevelőjének a jelenléte nem kötelező; eljárási szabálysértés ha ezeknek a tanúknak a nyomozás során tett vallomását a bíróság kizárja a bizonyítási eszközök köréből [Be. 63. § (4) bek.].
•	1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
40. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt vagy abban bűnösnek nyilvánított gyermeknek olyan bánásmódhoz való jogát, amely előmozdítja a személyiség méltósága és értéke iránti érzékének fejlesztését, erősíti a mások emberi jogai és alapvető szabadságai iránti tiszteletét, és amely figyelembe veszi korát, valamint a társadalomba való beilleszkedése és abban építő jellegű részvétele elősegítésének szükségességét.
2. Ebből a célból, valamint figyelemmel a nemzetközi okmányok erre vonatkozó rendelkezéseire, az Egyezményben részes államok különösen gondoskodnak arról, hogy
a) a gyermeket ne lehessen bűncselekmény elkövetésével gyanúsítani, vádolni vagy abban bűnösnek nyilvánítani, olyan cselekmény vagy mulasztás miatt, amely az elkövetés idején sem a hazai, sem a nemzetközi jog értelmében nem volt bűncselekmény;
b) a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított gyermeknek legalább az alábbi biztosítékokra legyen joga:
(i) mindaddig ártatlannak tekintsék, ameddig bűnösségét a törvény szerint be nem bizonyították;
(ii) a legrövidebb határidőn belül közvetlenül vagy szülei, illetőleg adott esetben törvényes képviselői útján tájékoztassák az ellene emelt vádakról, és védelme előkészítéséhez és benyújtásához jogsegélyben vagy bármely más alkalmas segítségben részesüljön;
(iii) ügyét késedelem nélkül illetékes, független és pártatlan hatóság vagy bíróság a törvény értelmében igazságos eljárás során, ügyvédjének vagy egyéb tanácsadójának, valamint - hacsak különösen koránál vagy helyzeténél fogva ez nem mutatkozik ellentétesnek a gyermek mindenek felett álló érdekével - szüleinek vagy törvényes képviselőinek jelenlétében bírálja el;

Megállapított tényállás:
	1999. október 6-án Csömörön leégett egy épülőfélben lévő családi ház tetőszerkezete. A tűzoltóság megállapította, hogy a tüzet szándékos gyújtogatás okozta. A nyomozás során felkutatott tanú két iskoláskorú fiút látott a tűz keletkezése után a ház felől jönni. Egy másik tanú név szerint azonosította egyiküket és elmondta, hogy több doboz gyufát vásároltak az üzletében.
	A beszerzett adatok alapján 1999. október 22-én 11.30 órakor a csömöri Mátyás király Általános Iskolából előállították Sz.L. és P.Á. gyermekkorú tanulókat. A rendőrök a két fiút a Gödöllői Rendőrkapitányságra vitték. P.Á. édesanyját 13.00 óra körül telefonon értesítették az intézkedésről és kérték, hogy törvényes képviselőként vegyen részt gyermeke meghallgatásán. P.-né a csömöri postán dolgozott, munkahelyéről nem tudott eljönni.
	Sz.L. édesanyja munkahelyét nem tudta megmondani, édesapja a Gödöllői Agrártudományi Egyetemen dolgozott. Többször próbálták telefonon elérni, azonban ez nem sikerült. Mindezek után a bűnügyi osztály vezetője a Gödöllői Polgármesteri Hivatal útján eseti gondnok kirendelését kérte a gyámhivataltól. A Városi Gyámhivatal által kirendelt gondnok jelenlétében a gyermekkorúakat meghallgatták. Mindketten elismerték és egybehangzóan elmondták, hogy a tüzet ők okozták, amikor a lakatlan ház padlásterében gyufával játszottak. A meghallgatást követően a fiúkat kb. 16.15 órakor visszavitték Csömörre  - kérésüknek megfelelően - az iskolájukhoz. A nyomozást 1999. december 7-én büntethetőséget kizáró ok (gyermekkor) miatt megszüntették.
	A szülők panasszal éltek a rendőrkapitányságon az intézkedés ellen. Sérelmezték, hogy gyermekeiket a távollétükben hallgatták meg, illetve azt, hogy bántalmazással, fenyegetéssel bírták rá őket a cselekmény beismerésére. A bántalmazás miatt feljelentést tettek. A Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal a Btk. 227. §-ba ütköző kényszervallatás bűntettének gyanúja miatt 523/1999. számon nyomozást rendelt el.
	A Gödöllői Rendőrkapitányság vezetője a szülők panasza alapján - a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 93. § (2) bekezdésére tekintettel - vizsgálatot rendelt el. Az ügyben eljáró rendőrtiszteket és a gyerekekkel a meghallgatásuk előtt és után elbeszélgető, velük foglalkozó rendőrnőket jegyzőkönyvileg kihallgatták a történtekről. A vizsgálat eredményeként a kapitányságvezető 1999. november 5-én kelt határozatával a panaszt elutasította. A határozat ellen a szülők panasszal fordultak a Pest megyei Rendőrfőkapitányság vezetőjéhez. A főkapitány a Gödöllői Rendőrkapitányság 8/24/1999. sz. határozatát megsemmisítette és új eljárást rendelt el.
	A megismételt eljárásban a rendőrkapitány a panaszt elbírálás végett megküldte a Gödöllői Városi Ügyészségnek, figyelemmel arra, hogy a gyermekkorúak meghallgatására a Be. szabályai alapján került sor. A Gödöllői Városi Ügyészség B. 6/2000. sz. határozatában az előállítás tekintetében helyt adott a panasznak. Álláspontjuk szerint a gyermekkorúak által elkövetett tényállásszerű cselekmény - alany hiányában - nem bűncselekmény, így nem lett volna mód az előállításukra. Meghallgatásukkal kapcsolatban ugyanakkor megállapították, hogy az a törvényi előírásoknak megfelelően történt, mivel a meghallgatás - a törvényes képviselők sikertelen értesítését követően - a gyámhatóság által kirendelt gondnok jelenlétében történt.
	 A rongálás ügyében hozott nyomozást megszüntető határozat ellen benyújtott panasznak a Pest Megyei Főügyészség FK. 916/2000. számú részben helyt adott és a nyomozást megszüntető határozat indoklását megváltoztatta.
	A kényszervallatás miatt elrendelt nyomozást a Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal 2000. január 27-én kelt határozatával - mivel nem volt megállapítható a bűncselekmény elkövetése - megszüntette. Az indoklásban kifejtették, hogy a tanúként kihallgatott eseti gondnok bántalmazásra utaló nyomokat a gyermekek meghallgatása során nem tapasztalt és - bár lett volna rá lehetőségük - erre utaló panasszal sem fordultak hozzá. A beszerzett orvosi látlelet nem támasztotta alá a bántalmazást. A nyomozás során nem sikerült olyan bizonyítékot beszerezni, amely a bűncselekmény elkövetését valószínűsítette volna.

A vizsgálat megállapításai:
	A vizsgálat érdekében beszereztem az eljárások iratait. Az iratok és a kapott tájékoztatás alapján a következőket állapítottam meg:
	A gyermekkorú által megvalósított tényállásszerű magatartás - az alany hiánya miatt - nem bűncselekmény, ez a tény azonban nem zárja ki, hogy a gyermekkorúval szemben bizonyos - nem büntetőjogi - intézkedések ne lennének alkalmazhatóak.
	A tűzeset nyomozása során felkutatott tanúk vallomásai alapján a rendőrség megalapozottan feltételezte, hogy a tüzet P.Á és Sz.L. gyermekkorúak okozták, ezért a körülmények tisztázása érdekében meghallgatásuk is indokolt volt. Az ennek érdekében végrehajtott előállításuk ugyanakkor sértette a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény előírásait, tekintve, hogy a 33. § (2) bekezdése alapján a rendőr a bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható személyt állíthatja elő. Gyermekkorúak nem lehetnek bűncselekmény alanyai, így az előállításuk is kizárt.
	Az Alkotmány 55. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani. Az Alkotmány 8. §-ában rögzíti, hogy a Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége. Az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja. A személyes szabadságtól való megfosztás okainak és eljárásának törvényi szintű szabályozása még rendkívüli állapot, szükségállapot vagy vészhelyzet idején sem függeszthető fel vagy korlátozható. (26/1999.(IX.8.) Abh.)
	A rendőrség akkor járt volna el jogszerűen, ha a gyermekkorúakat törvényes képviselőikkel együtt idézi a meghallgatásra, vagy meghallgatásukat előállítás nélkül - az iskolájukban - hajtja végre. Kikérdezésükre ebben az esetben is a törvényes képviselő vagy az eseti gondnok jelenlétében kerülhetett volna sor. A Be. 63. § csak a gyermekkorúak tanúkénti kihallgatását teszi lehetővé és ebben az esetben a hatóság belátásától teszi függővé a gyermekkorú gondozójának és pedagógus nevelőjének jelenlétét. A bűncselekmény törvényi tényállását megvalósító cselekményt elkövető gyermekkorúakra vonatkozó részletes eljárási szabályokról a bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló 40/1987.sz. belügyminiszteri utasítás (Nyut.) 614-619. pontjai rendelkeznek. Az utasítás szerint a törvényes képviselő vagy az eseti gondnok jelenlététől nem lehet eltekinteni. A meghallgatást végző rendőrök ezeket az előírásokat betartották.
	A jogsértés súlyát nem csökkenti, hogy a személyes szabadsághoz való jog korlátozása rövid ideig tartott, ugyanakkor súlyosabban minősíti, hogy gyermekkorúakat érintett, akik életkoruknál fogva könnyen megfélemlíthetők, jogaikat nem ismerik és azok védelméről önállóan nem képesek gondoskodni. A jogsértés tényét az ügyészi szervek határozatai is megállapították, a Gödöllői Városi Ügyészség és a Pest Megyei Főügyészség a szülők ezzel kapcsolatos panaszát elbírálták és annak  helyt adtak. A szülők feljelentésére indult nyomozás során a Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal a cselekményt nem találta büntetőjogi szempontból értékelhetőnek, a kényszervallatás bűntettének megvalósulására pedig a gyerekek ellentmondásos nyilatkozatain kívül egyéb bizonyíték nem állt rendelkezésre.
 	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a Nyomozó Hivatal átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait.
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Gödöllői Rendőrkapitányság intézkedő rendőrei az előállítással megsértették a rendőrségről szóló törvény, továbbá a gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény rendelkezéseit, ezáltal az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamisággal és a jogbiztonsággal, illetve a személyes szabadsághoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okoztak.
	Tekintettel arra, hogy az ügyészi szervek intézkedései a keletkezett jogsérelmet részben orvosolták, az ügyben ajánlást nem teszek, azonban felhívom a Pest megyei rendőrfőkapitány figyelmét, hogy a hasonló esetek elkerülése érdekében a kiskorúakat érintő eljárásokban fordítson megkülönböztetett figyelmet a jogszabályi előírások betartatására.

Budapest, 2001. június 11.

Gönczöl Katalin