Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
az OBH 5894/1999. és az OBH2248/2000. számú ügyekben

Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindítása

Hivatalomhoz intézett beadványaikban a panaszosok a budapesti Aranykereszt Kht. Ápoló Otthona 1106 Budapest, Jászberényi út 82. szám alatt, valamint a 1139 Budapest, Hajdú u. 46. szám alatt működő telephelye által nyújtott ellátást kifogásolták. Tekintettel arra, hogy a panaszok mindegyike az időskorúakat ápoló-gondozó intézet működésével, az általuk nyújtott ellátással, ápolással-gondozással volt kapcsolatos, vizsgálatukat egyesítettem. Az OBH 5894/1999. számú beadványt benyújtó panaszos az Aranykereszt Kht. Hajdú utcai telephelyén történő ellátás kifogásolásán túl panaszt nyújtott be a Fővárosi Közigazgatási Hivatal tanácsosa ellen, aki a félfogadás alkalmával udvariatlan volt vele.

Az ügyben a vizsgálatot 2000. március 25-én megindítottam.

A vizsgálat megindításával egy időben, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 18. § (3) bekezdésére, valamint a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény és a falugondnoki szolgálat működésének engedélyezéséről, továbbá a szociális vállalkozás engedélyezéséről szóló 188/1999. (XII. 16.) Korm. rendelet 23. §-ának (6) bekezdésében előírt feladatra hivatkozva felkértem a fővárosi közigazgatási hivatal vezetőjét, hogy ütemezett vizsgálatuk során ellenőrizze, hogy a fenntartó a szociális intézményt a vonatkozó szakmai szabályoknak megfelelően működteti-e, továbbá arra, hogy a panaszos által sérelmezett ügyintézői magatartás iratanyagát bocsássa rendelkezésemre. 

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdései szerint a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez, amely jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdései szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak, amely jogot a Magyar Köztársaság a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Az Alkotmány 64. §-a szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A vizsgálat megállapításai

A  rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítottam, hogy az OBH 5894/1999. számú ügyben szereplő panaszos 1998. március 19-én helyezte el édesanyját az Aranykereszt Ápoló Otthon Hajdú utcai telephelyén, amelynek ápolási és gondozási működésével hosszú időn keresztül elégedett volt. 1999. szeptemberében azonban a panaszos édesanyját - a panaszos szerint előzetes tájékoztatás nélkül - a IV. emeletről átköltöztették az V. emeletre, majd november 25-én a VII. emeletre, ahol a pszichés betegek közé került. 

A panaszos az átköltöztetést nem vette tudomásul. Sérelmezte továbbá, hogy az Otthonban az ápoltak gondozása nem szakszerűen történt. Nem volt beállított gyógyszeres kezelés, illetve vérnyomásmérés, vércukor ellenőrzés. A betegekkel durván bántak. Az intézményből jelentős tárgyi feltételek hiányoztak (pl. törülközőtartó, nővérhívó rendszer). Fertőtlenítési pénzt kellett fizetni. Az intézményvezető a megelőző 6-8 hónapban kétszer emelt gondozási díjat.
 
A panaszos ezért 1999. november 29-én szerződést bontott az Otthonnal és édesanyját ugyanazon épületben, a Meding Kht. által működtetett idősek otthonában helyezte el. A panaszos állítása szerint az elszámoláskor derült ki, hogy az ápolt köntöse és ágytakarója hiányzott. A panaszos kérte, hogy az elszámolásról adjanak a részére másolatot, de ez nem történt meg, mint ahogy édesanyja orvosi dokumentációit sem kapta meg.

A panaszról 1999. december 10-én 395/1999. számmal jegyzőkönyv készült az ÁNTSZ Fővárosi Intézete jogi csoportjának hivatalos helyiségében. Az Intézet jogtanácsosa tájékoztatta a panaszost, hogy az ÁNTSZ hatásköre mindössze az Otthon működésének szakmai ellenőrzésére terjed ki, egyben felhívta a panaszos figyelmét, hogy panaszával az annak kivizsgálására hatáskörrel  rendelkező Fővárosi Közigazgatási Hivatalhoz fordulhat. 

A Fővárosi Közigazgatási Hivatal a panaszbejelentés alapján a Fővárosi Önkormányzat Módszertani Csoportjának bevonásával a helyszínen célellenőrzést tartott. Az ellenőrzés során meghallgatták a panasszal érintett intézményi dolgozókat, és több véletlenszerűen kiválasztott gondozottat is.

A rendelkezésemre bocsátott vizsgálati dokumentáció szerint az ellenőrzést végző munkacsoport az Otthon működését a vonatkozó rendelkezéseknek és a szakmai programban foglaltaknak megfelelőnek találta. Megállapították, hogy a panaszos édesanyját – tekintettel arra, hogy nem állt gondnokság alatt - saját írásbeli hozzájárulása alapján költöztették át. Megállapították azt is, hogy az intézményben végzett orvosi vizsgálatok az előírásoknak megfelelően zajlottak, az előírt tárgyi felszerelések is rendelkezésre álltak. A vizsgálat nem igazolta a panaszos azon állítását sem, hogy az Otthon fertőtlenítési pénzt szedett volna.

Az intézményfenntartó a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény 115. § (1) bekezdése és a 117. § (2) bekezdés c) pontja alapján, amelyek szerint a személyes gondoskodás körébe tartozó szociális ellátások térítési díját az intézményt fenntartó szerv évente kétszer állapíthatja meg jogszerűen emelte meg a személyi térítési díjakat. A hiányzó ágytakaró helyett felajánlott kártérítést a panaszos nem fogadta el, és – az intézmény szerint - elszámolásra sem volt hajlandó. A gondozott teljes orvosi dokumentációját pedig személyesen juttatták el a Meding Kht. Orvosi és Ápoló Otthonába.

Tekintettel arra, hogy az országgyűlési biztosnak nincs módja és lehetősége további bizonyítási eszközöket beszerezni tartalmilag azokra a bizonyítékokra kell hagyatkoznom, amelyet az érintettek a rendelkezésemre bocsátottak. A bizonyítást nehezíti, hogy az Aranykereszt Kht. 2000. márciusában megszüntette az idősotthoni ellátást Hajdú utcai telephelyén. A szükséges bizonyítékok hiányában a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez, valamint a szociális biztonsághoz való alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság megállapítása nem lehetséges. 

A Fővárosi Közigazgatási Hivatal által rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a panaszos által kifogásolt ügyintéző kapcsolata a panaszossal 1999. november 29-én, a Meding Kht. utóellenőrzése alkalmával kezdődött. A helyszíni szemle során véletlenül találkozott a panaszossal, aki aznap helyezte át édesanyját az Aranykereszt Kht-ból a jelzett intézménybe. Az ügyintéző felhívta a panaszos figyelmét, hogy amennyiben panaszt kíván tenni az Aranykereszt Kht. által nyújtott ellátással kapcsolatban, keresse fel hivatalában. A találkozóra, az előzetes egyeztetést követően, 1999. december 13-án került sor. 

Az iratanyagból rekonstruálhatóan az ügyintéző - orvosi kezelése miatt - késve érkezett a panaszfelvételre. A jegyzőkönyv felvételét a panaszos meghallgatása után kezdte meg; a leírtakat időről-időre visszaolvasta, hangsúlyt fektetve arra, hogy abba a panaszos kívánsága szerint minden bekerüljön. A jogszerűségre törekedve úgy ítélte meg, hogy rögzíteni kell azt a tényt is, miszerint a panaszos édesanyját, jogszabályi hátteret nélkülöző módon helyezte el a Meding Kht. Otthonában. (A Kht. engedély nélkül létesített férőhelyei ellen a Hivatal 1999. óta tesz intézkedéseket. Az utóellenőrzés során a Kht. jelezte, hogy intézményét bővíteni kívánja, de elmulasztotta az ehhez szükséges mellékletek egy részének, pl. az ÁNTSZ szakhatósági hozzájárulásának csatolását.).

A panaszos ekkor - nem akarván kellemetlenséget okozni az intézménynek - indulatosan szembefordult az ügyintézővel és megtagadta a jegyzőkönyv aláírását. Az ügyintéző - már túl a munkaidő végén - szerette volna a panasz felvételét és rögzítését minél hamarabb befejezni. Szó szót követett, majd a panaszos felkapta az aláíratlan jegyzőkönyvet, kettétépte, a táskájába rakta és távozni készült. Az ügyintéző az ajtóhoz lépve ezt megakadályozta, mire a panaszos a jegyzőkönyvet darabokra tépte. Az ügyintéző a kezével akadályozta meg, hogy a papírdarabok ismét a táskába kerüljenek, és a portást szándékozta hívni. A panaszos erre rendőrrel fenyegetőzött, majd távozott a helyiségből. Az esetről jegyzőkönyv készült, melyet a helyiségben tartózkodó másik két köztisztviselő is aláírt.

A panaszos az ügyintéző által tanúsított félfogadási udvariatlanság miatt panaszt tett a Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjénél, aki azt a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény 51. § (1) bekezdése alapján, amely szerint fegyelmi vétség elkövetésének alapos gyanúja esetén a munkáltatói jogkör gyakorlója köteles a fegyelmi eljárást hivatalból megindítani, vizsgálatot indított. Az érintettek meghallgatása után megállapította, hogy részben a panaszos, részben az ügyintéző türelmetlensége révén a panasz felvétele nem a Hivataltól elvárható kultúrált módon zajlott.

A vizsgálat során az ügyintéző sajnálatát fejezte ki a történtek miatt, elismerte, hogy nagyobb beleérző készséget kellett volna tanúsítania és kérte, hogy mindezt tolmácsolják a panaszosnak. A Hivatalvezető 1999. december 22-én kelt levelében bocsánatot kért a panaszostól. Egyben tájékoztatta a panaszost arról, hogy az Aranykereszt Kht. általa kifogásolt telephelyének működésével összefüggő bejelentése alapján vizsgálatot rendelt el. A lefolytatott célvizsgálat megállapításairól a panaszosnak 2000. január 24-én kelt levelében adott felvilágosítást.

Megállapítottam tehát, hogy az ügyben nem sérült a panaszos panasz előterjesztéséhez, fűződő alkotmányos emberi joga sem. A panaszos Fővárosi Közigazgatási Hivatalhoz intézett panaszát a hivatal vezetője megvizsgálta, a tőle elvárható intézkedéseket megtette.
 
Az OBH 2248/2000. számú ügyben - konkrétumok megjelölése nélkül - a panaszos az Aranykereszt Kht. Jászberényi úti telephelye által nyújtott ellátást kifogásolta. Megkeresésem alapján a közigazgatási hivatal vezetője egy több lépcsőből álló vizsgálatot rendelt el. 

A vizsgálat eddig lezárult szakaszában az intézmény működésének teljes szakmai-törvényességi felülvizsgálatára került sor. A 2000. május 8-30 között végrehajtott vizsgálat megállapította, hogy a fenntartó a férőhelyek bővítését a foglalkoztató helyiség és a közösségi helyiség rovására valósította meg, hogy az intézmény szakmai létszáma és szakképesítési aránya jelentősen alatta marad a jogszabály megkövetelte minimumnak, továbbá, hogy a különböző nyilvántartások vezetése hiányos. Mindezek alapján a Fővárosi Közigazgatási Hivatal 2000. július 14-én keltezett, 04-5128/9/2000. számú határozatában elutasította az Aranykereszt Kht kérelmét, amely jászberényi úti telephelye férőhelyei számának emelésére irányult, és a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény és a falugondnoki szolgálat működésének engedélyezéséről, továbbá a szociális vállalkozás engedélyezéséről szóló 188/1999. (XII. 16.) Korm. rendelet alapján 120 nap időtartamú határidőt adott a feltárt hiányosságok pótlására.

A fenntartó a határozat ellen fellebbezést nyújtott be a Szociális és Családügyi Minisztériumhoz, az ügyben másodfokú, jogerős határozat még nem született.

Tekintettel arra, hogy a Fővárosi Közigazgatási Hivatal a vizsgálat feltárta jogsértő állapot megszüntetése érdekében a szükséges intézkedéseket megtette, ajánlással nem kívánok élni, de felkérem a közigazgatási hivatal vezetőjét arra, hogy az ügy fejleményeiről Hivatalomnak folyamatosan adjon tájékoztatást.

Budapest, 2000. 

									Gönczöl Katalin