OBH 5833/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához eljuttatott beadványában a Pilisvörösvári Polgármesteri Hivatal "törvénytelen, összefonódásokkal terhelt, szövevényes" ügyintézését sérelmezte. Kifogásolta az ügyben eljáró ügyintéző magatartását, aki véleménye szerint nem volt "pártatlan".
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének az alapos gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.
A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjétől tájékoztatást kértem a panaszos ügyeinek az elbírálásáról, azok jelenlegi állásáról és az álláspontjának a kifejtésére is felkértem, kiemelten a polgármesteri hivatal ügyintézője - szabálysértési előadója - magatartásával kapcsolatban. A megküldött válaszában a hivatalvezető arról értesített, hogy a közigazgatási hivatal két  alkalommal folytatott vizsgálatot az ügyben.
A közigazgatási hivatal vizsgálatainak és a megküldött iratmásolatok alapján a következő tényállást állapítottam meg.

A megállapított tényállás
	A panaszos és néhai férje a Pilisvörösvár, Fő utca ... szám alatti ingatlan tulajdonosai voltak. Az öröklés útján megszerzett ingatlanukat életvitelszerűen nem használták. Az évek óta lakatlanul álló ingatlan gondozatlan és elhanyagolt állapotban volt. Az ingatlant - a telek fekvése miatt  (nyeles telek) - csak a szomszédos ingatlannal közös bejáróról lehetett megközelíteni. A panaszos a szomszédos ingatlan tulajdonosával és családjával perben állt és évek óta rossz viszony volt közöttük. A felek a két ingatlan közötti telekhatárt vitatták, amely szerint a panaszos a szomszédék ingatlanrészére helyezte a kerítést és ezzel 6 m2 területet jogosulatlanul használt. A Budakörnyéki Bíróság a III.P. 20 812/1993/III. számú ítéletében kötelezte a panaszost, hogy a 6 m2-t adja vissza a szomszéd birtokába. Az bíróság az ítéletét az igazságügyi szakértői véleményben foglaltakra alapozta. A végrehajtási eljárásban az 1996. szeptember 27. napján kelt, 1401-11.Vh. 1180/1996/2. számú végzése ellen benyújtott fellebbezését a panaszosnak a Pest Megyei Bíróság, mint másodfokú bíróság a 7.Pkf. 20 745/1997/8. számú végzésében elutasította.
A panaszos a végrehajtás megszüntetése iránt pert indított, azonban a keresetét mind az első fokú, mind a másodfokú bíróság elutasította (11.P.21.731/1994/12-I. Budakörnyéki Bíróság; 5.Pf. 23.048/1997/4. Pest Megyei Bíróság). A végrehajtási eljárás végül is eredménytelen volt, mivel a panaszos a kerítés áthelyezését nem hajtotta végre.

Az érintett alkotmányos jog

•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az ügy jogszabályi háttere
•	1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről 
65. § (1) Amennyiben a tényállás tisztázásához személy, tárgy vagy helyszín közvetlen megtekintése, illetve megfigyelése szükséges, a szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság szemlét rendel el. Ennek során
a) a szemletárgy birtokosa a szemletárgy felmutatására kötelezhető;
b) helyszíni szemle tartható.
70. § (1) Az eljárási cselekményekről - ha e törvény másként nem rendelkezik - jegyzőkönyvet kell készíteni.
(2) A jegyzőkönyvben fel kell tüntetni
a) a szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság megnevezését;
b) az eljárás alapjául szolgáló szabálysértés megjelölését és az eljárás alá vont személy nevét;
c) az eljárási cselekmény helyét és idejét;
d) a szabálysértési hatóság tagja, a bíró, az eljárásban részt vevő személy és képviselője, továbbá a tanú, a szakértő nevét.
(3) A jegyzőkönyvben a szükséges részletességgel le kell írni az eljárási cselekményt oly módon, hogy a jegyzőkönyv alapján az eljárási szabályok megtartását is nyomon lehessen követni. A szabálysértési hatóság részéről eljáró személy, illetőleg a bíró, valamint a jegyzőkönyvvezető a jegyzőkönyvet aláírja.
(4) A szabálysértési hatóság előtt folyó eljárásban a jegyzőkönyvet felolvasás után - ha e törvény ettől eltérően nem rendelkezik - az eljárási cselekmény résztvevőinek alá kell írniuk. Amennyiben a jegyzőkönyv aláírását bármelyik résztvevő megtagadja, azt a megtagadás okának feltüntetésével a jegyzőkönyvbe fel kell jegyezni.

•	218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről 
60. § (1) Aki
a) engedély nélkül utat megszüntet, elzár, az úton, az alatt vagy a felett építményt vagy más létesítményt, illetőleg ezekhez csatlakozást létesít,
b) utat engedély nélkül felbont vagy elfoglal,
c) az út árkába vagy átereszébe olyan anyagot juttat, amely a lefolyást akadályozza vagy az árkot (átereszt) szennyezi,
d) az úton elhelyezett útfenntartási anyagra szükségtelenül ráhajt vagy azt szétszórja,
e) az úton, az alatt, felett vagy mellett végzett munka jelzésére vonatkozó kötelezettségét megszegi,
f) természeti és védett természeti területen az engedélyezett közlekedési útról letér,
g) az utat vagy az út műtárgyát gondatlanul megrongálja,
ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt a helyi önkormányzat képviselő-testülete hivatalának erre felhatalmazott ügyintézője, a közterület-felügyelő, valamint természeti és védett természeti területen a természetvédelmi őr, helyi jelentőségű védett természeti területen az önkormányzati természetvédelmi őr helyszíni bírságot szabhat ki.

A vizsgálat megállapításai
	A panaszos által sérelmezett szabálysértési eljárásra azért került sor, mert ő az 1999. október 9-én kelt, és a Pilisvörösvári Polgármesteri Hivatalban 1999. október 19-én iktatott beadványában a szomszédja ellen bejelentést tett, amelyben a közös bejáratuk eltorlaszolását (üzletéből származó áruk lerakása) és bizonyos vasoszlopok, T elemek (vasrácsok) eltűnését állította. A polgármesteri hivatal munkatársa 1999. november 23-án a helyszínen szemlét tartott, amelynek alkalmával bebizonyosodott, hogy a bejáraton a szomszéd nem tárolt árut. Az ügyintéző és a szomszéd megtalálták a vasoszlopokat a panaszos hóval befedett udvarán. Ezek már elrozsdásodott állapotban voltak és használati értéket nem képviseltek. A panaszos kevesellte a megtalált vasdarabok számát, azonban a szomszéd azt nyilatkozta, hogy ezeket még a panaszos néhai férje adta el valakinek. A panaszos a szomszéd állítását nem vitatta. A helyszíni szemlén szóba került az is, hogy a panaszos  a jövő évben csináltatja meg a kerítést, azonban ennek pontos idejét nem tudta megmondani. Az elmondottakat az ügyintéző jegyzőkönyvbe foglalta.
A becsatolt iratok tanúsága szerint a panaszos 1999. november 29-én visszavonta a feljelentését.
Ingatlanát 2000. tavaszán eladta, a házat azóta az új tulajdonos elbontotta, és újat épített helyette.
A közigazgatási hivatal mindkét ellenőrzése során vizsgálta az eljáró ügyintéző magatartását. Az ügyintéző határozottan cáfolta a panaszos által sérelmezett késését és a "lekezelő" bánásmódját. Elmondása szerint a panaszos a megadott időpontnál korábban busszal érkezett Solymárról és gyalogosan együtt mentek ki a helyszínre.
A feljelentés visszavonásával kapcsolatban - a panaszos állításával ellentétben, amely szerint ő ezt az ügyintéző fenyegetésére tette - a közigazgatási hivatal arról tájékoztatott, hogy erről a panaszos az eljárási illeték, illetve a költségmentességre vonatkozó általános szabályok ismertetését követően döntött. (A panaszos szóhasználatával élve: "ha ez ennyire macerás, akkor inkább visszavonom".)
A vizsgálat egyéb adatai sem támasztották alá az ügyintézőnek a panaszos által kifogásolt magatartását.
A közigazgatási hivatal vezetője a vizsgálatok alapján megállapította - amivel az országgyűlési biztos is egyetértett -, hogy a pilisvörösvári polgármesteri hivatal eljárásában mulasztás nem történt.
Összegezve:  A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal által lefolytatott vizsgálat és a tényállás teljes körű feltárását követően  arra a következtetésre jutottam, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált, a jogállamiság elvéhez szorosan kötődő jogbiztonság követelményével összefüggésben a polgármesteri hivatal eljárása visszásságot nem okozott, ezért ajánlást, kezdeményezést nem teszek.

Budapest, 2001. február  28.

Gönczöl Katalin