OBH 5715/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
							Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos 1973. március 25-én született, emlékezete szerint 8-10 éves korától volt állami gondozott, ezalatt az idő alatt több gondnoka volt. Sérelmezi, hogy az intézetből távozásakor nem kapott tájékoztatást, hogy életkezdési támogatásra jogosult. A megállapított rokkantsági járadékát gondnoka vette fel, de nem számolt el vele majd, mivel átmenetileg munkaterápiás intézetben volt, a Nyufig. annak visszafizetésére kötelezte. Több hajléktalan szálláson lakott, szeretne önálló otthonhoz jutni, de csak ígéreteket kapott.

Az OBH segítségét kéri az életkezdési támogatása és a rokkantsági járadéka ügyében, valamint a lakásproblémája megoldásában, különös tekintettel arra, hogy sikertelen volt az állami gondoskodásból kikerült fiatalok lakáshoz jutásának támogatására kiírt Népjóléti Minisztériumhoz, valamint a VII. kerületi Önkormányzathoz benyújtott pályázata.

Érintett alkotmányos jogok

A szociális biztonsághoz való jog (Alkotmány 70/E. §

Alkalmazott jogszabályok

- Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Ob. tv.)
- 21/1989. (VII.25.) SZEM rendelet az állami gondoskodásban részesülő intézeti elhelyezett,
  intézeti és állami nevelt fiatalok önálló életkezdésének támogatásáról.
- A rokkantsági járadékról szóló 83/1987. (XII.27.) MT
- A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.)
- A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. tv. (Tny.)

Megállapított tényállás

A panasz alapján a szociális biztonsághoz való alkotmányos jog sérelmének gyanúja miatt elrendelt vizsgálat során a következőket állapítottam meg:

1.	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény alapján, amennyiben az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni. A panaszos 1997-ben kért életkezdési támogatást, a beadványát azonban csak 1999 decemberében nyújtotta be, tehát jóval túl az egy éven. Az életkezdési támogatás kérdését hatáskör hiányában nem vizsgálhattam. Tájékoztatom azonban a panaszost az életkezdési támogatás és az otthonteremtési támogatás megszerzésének jogszabályi lehetőségeiről. A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény szerint otthonteremtési támogatásra jogosult az a fiatal felnőtt, akinek legalább 2 éves időtartamú megszakítás nélküli nevelésbe vétele a nagykorúvá válásával szűnt meg, és készpénz vagy ingatlan vagyonának értéke a nagykorúvá válásakor nem haladja meg az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 50-szeresét. Az otthonteremtési támogatás megállapítására azonban csak a törvény hatálybalépését követően nagykorúvá vált fiatal felnőtt által előterjesztett kérelem alapján kerülhet sor. A törvény hatálybalépését megelőzően nagykorúvá vált fiatal felnőtt önálló életkezdésének támogatása iránti kérelmét a 21/1989. (VII.25.) SZEM rendelet szerint kell elbírálni, és a támogatást a megyei, fővárosi önkormányzat által meghatározott módon kell biztosítani. A juttatás összegének megállapításáról a gyermek és ifjúságvédő intézetben (gyermekvédelmi szakszolgálatnál) működő bizottság dönt, a kiutalás a megyei önkormányzat költségvetésében erre elkülönített keretből történik. Ez a támogatás azonban nem jár alanyi jogon.

2.	A Budapesti és Pest Megyei Társadalombiztosítási Igazgatóság a 12-81141-91-04 számú 1991. június 3-án kelt határozatával rokkantsági járadékot állapított meg a panaszos részére, melyet a 714-10813-3 törzsszámon a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1991. március 1-jétől jelenleg is folyósít. 
Időközben a panaszos 1993. június 1-től 1994. március végéig térítésmentes intézeti elhelyezésben részesült. Erről a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot a Pest Megyei Értelmi Fogyatékosok Otthona értesítette. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1994. március 17-én  -1994. január 1-jétől - a jogalap nélkül felvett havi 6501 Ft ellátás visszafizetéséről hozott határozatot. Mivel a szociális intézményi elhelyezésének időtartamára a rokkantsági járadék nem jár, 1994. január, február, március hónapra összesen 19 503 Ft visszafizetést, majd az 1996. július 12-én kelt újabb határozatában a Nyufig. a panaszos terhére összesen 60 673 Ft jogalap nélkül felvett ellátásból származó tartozást írt elő, és havi 500 Ft-os részletben vonta a rokkantsági járadékból. A határozatot a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a panaszos akkori gondnokának K. I. budapesti lakosnak küldte meg. Az akkor hatályos társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.) valamint a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.) előírásának is megfelelően az, aki nyugellátást jogalap nélkül vett fel, köteles azt visszafizetni, ha erre a felvételtől számított kilencven napon belül írásban kötelezték. A fenti idő elteltével a jogalap nélkül felvett nyugellátást attól lehet visszakövetelni, akinek a nyugellátás felvétele felróható. 

A fentiek alapján megállapítottam, hogy az 1996. július 12-én kelt határozat törvénysértő, ezt rövid úton történt jelzésemre a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a 2000. február 10-én kelt határozatában a korábban kelt határozatot saját hatáskörben hatályon kívül helyezte, mert csak a 90 napon belül felvett rokkantsági járadék visszafizetésének előírása volt jogszerű, az 1944. március 17-én kelt határozat érvényben hagyásával. A folyósító szerv a jogtalanul levont 16 497 Ft-ot 2000. február 14-én távirati úton visszaküldte a panaszosnak és intézkedett a kamat elszámolásáról és kiutalásáról.
A panaszhoz csatolt Dabasi Városi Bíróság 3.P.20.359/1998./15. számú 1999. március 31-én kelt ítéletében a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezést megszüntette. Gyál Város Gyámhivatala 1999. április 13-án kelt 2145-2/1999. önjogúvá válás és a gondnoki tiszt megszűnéséről hozott határozata szerint a panaszos "a jövedelmével önállóan rendelkezett, ingó és ingatlan vagyona nincs, így a gondnokot számadási kötelezettség nem terheli".

A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság az Alkotmány 70/E. §-ában védett szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, amikor a jogszabály előírásától eltérő módon a panaszost a 90 napon túli ellátás visszafizetésére kötelezte. Tekintettel azonban arra, hogy a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a vizsgálat alatt a jogszabálysértést megszüntette, a jogtalanul levont összeget kamataival együtt a panaszosnak kiutalta, ajánlást nem teszek.

3.	A panaszosnak a lakásproblémája megoldására benyújtott pályázatok elbírálása nem minősül hatósági határozatnak, ezért az elutasítás indokoltságának felülvizsgálatára az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésében foglaltak szerint nincs hatásköröm.

A vizsgálatot mindhárom panasz tekintetében lezártnak tekintem.

Budapest, 2000. február 29.

Gönczöl Katalin