OBH 5702/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
	A panaszos a  fia ügyében előterjesztett beadványában sérelmezte, hogy fiát 1999. október eleje óta fogva tartják. Annak ellenére, hogy van kirendelt védője, az nem jelent meg az előzetes letartóztatás elrendelésekor, fia azt sem tudta, ki a kirendelt védő. Amikor panaszos a kirendelt védőt megkereste, az arra hivatkozott, hogy az eljárási cselekményekről gyakran későn értesítik.  Lakásuk kulcsát csaknem 3 hétig az előadó asztalán látta, azt nem helyezték letétbe, és a gyermeke által írt négy levélből egyet sem kapott kézhez
	A panaszban foglaltakra figyelemmel alkotmányos visszásság gyanúja miatt vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a helyszínen ellenőriztettem a panaszos fia ellen folytatott büntetőeljárás iratait, továbbá a fogvatartással kapcsolatos dokumentumokat.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság elve, továbbá a tisztességes eljáráshoz  való jog ( Alkotmány 2.§ /1/ bek. )
Védelemhez való jog (Alkotmány 57. § / 3 / bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
	4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók.
	(2) A hatóságoknak az eljárás során biztosítaniuk kell az állampolgári jogokat korlátozó kényszerintézkedések törvényességét.
	(3) A hatóságok tartoznak az eljárás résztvevőit jogaikról tájékoztatni és kötelességeikre figyelmeztetni.
	6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
	(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.
	(3) A terhelt érdekében az eljárás bármely szakaszában védő járhat el. A terhelt az eljárás megindításától kezdve védőt választhat.
	47. § Védő részvétele a büntetőeljárásban kötelező, ha
a) a bűncselekményre a törvény öt évi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetést rendel;
b) a terheltet fogva tartják, az őrizetbevételt kivéve;
	49. § (1) A hatóság védőt rendel ki, ha a terheltnek nincs meghatalmazott védője és a védelem kötelező.
	(3) Védőként ügyvédet vagy ügyvédi irodát lehet kirendelni. A kirendelés a hatályát veszti, ha a terhelt védelméről meghatalmazás útján gondoskodnak.
	51. § A védő köteles a terhelt érdekében minden törvényes védekezési eszközt és módot késedelem nélkül felhasználni, a terheltet a védekezés törvényes eszközeiről felvilágosítani, jogaira kioktatni és a terheltet mentő, illetőleg a felelősségét enyhítő tények felderítését elősegíteni.
	52. § (1) Ha a védelem kötelező, a védő köteles jelen lenni
a) a tárgyaláson,

b) e törvényben meghatározott más eljárási cselekményeknél.
	(3) A védő iratmegtekintési jogára a 44. § (4) bekezdése irányadó.
	(4) A védő az eljárás minden szakaszában indítványokat és észrevételeket tehet, a hatóságtól felvilágosítást kérhet, a tárgyaláson a kihallgatottakhoz kérdést intézhet és felszólalhat.
	97. § (1) Az előzetes letartóztatottal szemben csak olyan korlátozásoknak van helye, amelyeket a büntetőeljárás feladatának megvalósítása, vagy a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz. Az előzetesen letartóztatott eljárási jogainak gyakorlásában, így különösen a védekezésre való felkészülésben, nem korlátozható.
	(2) Az előzetesen letartóztatott
b) hozzátartozójával vagy más személlyel akár szóban, akár írásban ellenőrzés mellett érintkezhet.
	134. § (1) A védő a gyanúsított és a tanú kihallgatásánál jelen lehet, a kihallgatotthoz kérdéseket intézhet. E jog gyakorlása a gyanúsított, illetőleg a tanú kihallgatását nem késleltetheti.
	(3) A gyanúsított, a védő és a sértett jelen lehet a szakértő meghallgatásánál, a szemlénél, a helyszínelésnél, a bizonyítási kísérletnél és a felismerésre bemutatásnál. A felsoroltak értesítése mellőzhető, ha a késedelem veszéllyel jár.
	(4) Aki nyomozási cselekménynél a (3) bekezdés értelmében van jelen, indítványt terjeszthet elő és észrevételt tehet.
	135. § (1) Két hatósági tanút kell alkalmazni a szemlénél, a helyszínelésnél, a bizonyítási kísérletnél, a felismerésre bemutatásnál, a lefoglalásnál, a házkutatásnál, a motozásnál és az írni-olvasni nem tudó személy kihallgatásáról felvett jegyzőkönyv ismertetésénél.

A vizsgálat megállapításai:
	A helyszinen tanulmányozott iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos fiával szemben a Budapest II. kerületi Rendőrkapitányság 3243/99. bű.     szám alatt, önbíráskodás büntette miatt folytatott büntetőeljárást. Ugyanezen időszakban 274/99. bű és 1588/99. bű. szám alatt, ismeretlen tettesek ellen gépjárművek feltörése és értéktárgyak eltulajdonítása ügyében is nyomoztak.
	A panaszos fiát 1999. szeptember 29-én a délutáni órákra kihallgatásra idézték a II. kerületi Rendőrkapitányságra, elötte azonban megjelent a II. kerületi Polgármesteri Hivatal Szabálysértési csoportjánál, hogy a honvédelemmel összefüggő szabálysértés (sorozásról távolmaradás) miatt kiszabott büntetés befizetésére szolgáló, de elvesztett csekket pótolja. Az előadók figyelmetlenségét kihasználva egyikük gondatlanul elölhagyott pénztárcáját magához vette, majd távozott. A pénztárcában 34.000 Ft, OTP bankkártya és mellette annak PIN kódja volt. A kiürített pénztárcát eldobta, majd egy ATM automatánál meg- kisérelt pénzt  felvenni, de a számlán pénz nem volt.
	A sértett a pénztárcája hiányát a munkaidő végén észlelte, a pénzfelvételi kisérletről a bankkártya letiltásakor szerzett tudomást. Miután sértett lehetséges  elkövetőként a panaszos fiát azonosította, ellene 1999. szeptember 30-án névvel és adatokkal feljelentést tett a II. kerületi Rendőrkapitányságon. A kapitányság munkatársai halaszthatatlan nyomozat cselekményként házkutatást akartak tartani, de panaszos lakásában és a szomszédságban senkit nem találtak. Némi zavart okozott, hogy a  feljelentésben megjelölt lakás ajtaján és a levélládán a panaszos neve szerepelt. Ennek ellenére megtudták, hogy a gyanúsított a panaszosnak  eltérő nevet viselő fia és vélhető feltalálási helye Tószeg község, ahol az anya rendszeresen tartózkodik.

	Az iratokból nem volt megállapítható, hogy a gyanúsított hogyan került a rendőrség kezére, tény az, hogy 1999. október 6-án 10.00 órától őrizetbe vették és gyanúsítottként kihallgatták. A jegyzőkönyv a gyanúsított valamennyi jogára történt figyelmeztetést tartalmazta, így szerepelt a vallomástétel megtagadásának, a védő választásának illetve kirendelésének lehetősége, az iratismereti,  különböző eljárási cselekményeken  való részvételnek, valamint a gyanúsítás elleni panasz jogának részletezése. Fogdába 13.30 órakor helyezték, letéti tárgyairól jegyzőkönyvet készítettek. Különböző címletekben 24.280 Ft, zsebkés, zsebszámológép, telefonkártya, pénztárca és övtáska volt letétben.
	A panaszos fia a gyanúsítás ellen panaszt nem jelentett be, kijelentette, hogy vallomást kiván tenni. Vallomásában az önkormányzanál elkövetett lopást beismerte, sőt az eltulajdonított pénztárca külsejének, tartalmának megnevezésével, a pénzfelvételi kisérlet elismerésével megdönthetetlen bizonyítékokat  szolgáltatott, mert ezeket csak az elkövető ismerhetette. 
	Kihallgatását követően a gyanúsítottat házkutatás céljából lakásához szállítottak, és a lakás gyanúsítottól elvett kulcsát az anya távollétére gondolva magukkal vitték. Panaszos azonban otthon volt, az eredményre nem vezetett házkutatás ellen panasszal nem élt. A házkutatásnál a  jegyzőkönyv szerint - a Be. előírásától eltérően - csak egy hatósági tanú szerepelt, de a másik tanú mellőzésének oka nincs indokolva. A házkutatás után az ügy előadója a panaszos fiától elvett kulcsot nem helyezte letétbe, azt pár napig állítása szerint a páncélszekrényében tartotta. A kulcs letétbe helyezésére a gyanúsított kulcsra vonatkozó kérdése alapján, irat szerint október 19-én intézkedett.
	A panaszos fiának folytatólagos kihallgatására másnap, 1999. október 7-én került sor. A jogokra történő figyelmeztetést ekkor is alkalmazták,  de jogával a gyanúsított nem élt, ismételten vallomást tett. A két kihallgatása során olyan  olyan bűncselekmények elkövetéséről tett vallomást amelyekkel nem is volt gyanúsítva. Társai megnevezése mellett elmondta, hogy 1999. első félévében két férfitől  elloptak egy-egy mobil telefont, azt igen alacsony összegért neppereknek értékesítették és a kapott pénzért drogot is vásároltak.
	Az újabb bűncselekmények gyanújára tekintettel a rendőrség a panaszos fiának előzetes letartóztatásba helyezését tartotta indokoltnak, ezért arra előterjesztést tett az ügyészségnek. Ezzel egyidőben, október 7-én a gyanúsított számára védőt rendeltek ki, erről az ügyvédet telefaxon értesítették.
	A panaszos fia által megnevezett egyik társa kihallgatásán újabb bűncselekményekre merültek fel adatok, így benzinkúttól  kannás motorolaj, élelmiszerüzletből Unicum eltulajdonítása, gépkocsik feltörése és abból CD-s rádiómagnók elvitele, értékesítése. Ezen személy részéről szervezett gépkocsilopásokra és külföldre 
juttatásukra utaló részvallomás is elhangzott, ebben az ügyben  a nyomozást a gépjármű -felderítési részleg végzi.
	A polgármesteri hivatalban elkövetett lopás ügyében a II. kerületi Rendőrkapitányság 3485/99. bű. szám alatt rendelt el nyomozást, majd ezzel a két gépkocsifeltörési ügyet is egyesítették. A szélesedő bűncselekmény-körre tekintettel az ügyészség a nyomozás határidejét 2000. február 1-ig meghosszabbította.
	A felmerült bűncselekmények egyes megnevezett elkövetői pillanatnyilag ismeretlen helyen tartózkodnak, így a panaszos fiának szerepe nem minden ügyben volt eddig tisztázható vagy bizonyítható.
	A panaszos fiának előzetes letartóztatását a Budai Központi Kerületi Bíróság 1999. október 8-án, egy hónapi időtartamra rendelte el, a határidőt később 2000. március 8-ig meghosszabbították.  A  meghosszabbítás  ellen bejelentett panaszt  a II. fokú bíróság 1999. december 29-én utasította el. Indokolása szerint " nem tévedett az első fokú bíróság, amikor úgy itélte meg a gyanúsított életkörülményei alapján, az ellene folyó más büntetőeljárásra  is figyelemmel, hogy szabadon hagyása veszélyeztetné a nyomozást, és alappal lehet tartani attól, hogy újabb bűncselekményt követne el."
	Az előzetes letartóztatás fenntartása indokoltságának vizsgálatára az  állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 29 § /1/  bekezdés f./ pontja szerint hatáskörrel nem rendelkezem, mert a bíróságot a  törvény  kiemeli azon hatóságok köréből, melynek eljárását, döntéseit jogosult vagyok vizsgálni. Ezért választ sem tudok adni arra, hogy az előzetes letartóztatás kérdésében határozó bíróság döntésénél a kirendelt védő jelen volt-e, ha nem, miért nem. Egyébként  a védő részvétele tárgyaláson kötelező, az előzetes letartóztatásról  pedig a bíróság  nem tárgyaláson,  hanem meghallgatáson határoz. Ezért a védő részvétele itt nem kötelező.
	Vizsgálatom során a védelemhez való joggal kapcsolatban alkotmányos  visszásságot  nem állapítottam meg. A büntetőeljárás iratai  szerint a panaszos fiát a büntetőeljáráshoz kötődő jogaira - különösen a védelem jogára -kihallgatása során figyelmeztették, védőválasztási jogával azonban nem élt. A védelem - fogvatartás esetén - a Be. előírásai szerint csak az előzetes letartóztatás időpontjától kötelező. A kötelező védelem biztosítására a rendőrség már az előzetes letartóztatás elrendelése elötti napon intézkedett. Ugyanakkor megállapítottam, hogy a kirendelt védőnek eljárási cselekményről történő intézkedésre azért nem került sor, mert a panaszos fia vonatkozásában arra nem volt szükség. Kihallgatása, a házkutatás még a kötelező védelem időpontja elött megtörtént, más eljárási cselekmény személyét nem érintette. A kirendelt védő helyettesítője a rendelkezésre álló fogdai iratok szerint két alkalommal,1999. december 10-én és 17-én felkereste a gyanúsítottat.
	Vizsgálatom során azt is megállapítottam, hogy a panaszos fiának a fogvatartással kapcsolatos jogait indokolatlanul nem korlátozzák. A panaszos a fiát gyakran látogathatja, részére pénzt adhatott letétbe. A fia részére a vásárlási lehetőséget rendszeresen biztosítják. Kimutatás szerint 1999. október 10-én kérelmet, november 22-ig 3 engedélyezett levelet vettek át tőle. A rendőrkapitányság a nem ajánlott küldemények továbbítását nem tartja nyilván, ezért ma már nem lehet megállapítani, hogy a levelek  miért nem érkeztek meg a panaszoshoz. A gyakran engedélyezett személyes látogatás alapján okkal lehet arra következtetni, hogy az ellenőrzött levélben való kapcsolattartást a rendőrség nem akadályozta.
	A vizsgálatom során  megállapított eljárási szabálytalanságokat, így a házkutatásnál az előírtnál kevesebb hatósági tanú jelenlétét, a lakáskulcs letétbe helyezésének késedelmét
- mert alkotmányos állampolgári jogokkal közvetlen összefüggésbe nem voltak hozhatóak 
és tényleges sérelmet nem okoztak - oly csekély súlyúnak itéltem meg, hogy intézkedést nem tartottam szükségesnek. Ezért vizsgálatomat ajánlás nélkül lezártam.
	Szükségesnek tartom azonban a panaszost tájékoztatni arról, hogy fia elitélése esetén az előzetes letartóztatásban eltöltött időt a bíróság köteles az itéletében beszámítani. Ezért amennyiben szabadságvesztéssel büntetik, a büntetésvégrehajtási intézetben letöltendő idő rövidül, pénzfőbüntetés esetén pedig annak összege csökken.

Budapest, 2000. január 25.

Gönczöl Katalin