OBH 5647/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában sérelmezte a bírói ítélet végrehajtásának az elmaradását, amelyben a bíróság a kiskorú gyermekét nála helyezte el.
A panaszában kitért még arra is, hogy a dédszülők nevelik a kislányát és megakadályozzák őt gyermeke látogatásában. A házasságuk felbontása óta pereskedtek egymással a volt feleségével a gyermekelhelyezés ügyében.
Az 1993. évi LIX. törvény 16. §-ában foglaltak alapján az Alkotmányban deklarált  gyermeki jogok és a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének megsértése gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.
A vizsgálat során megkerestem a települési önkormányzat polgármesteri hivatalát.
A beszerzett információk és az iratok alapján a következő tényállást állapítottam meg.

A megállapított tényállás
	A Szekszárdi Városi Bíróság az 1995. november 30. napján jogerőre emelkedett 14.P.20.342/1994/21. számú ítéletével felbontotta a házasságot. A házastársak kiskorú leány gyermekét a bíróság az apa gondozásába helyezte el. Az eljárásban megállapította a bíróság, hogy az anya alkalmatlan a gyermek nevelésére.
A bíróság ítélete jogerősen kötelezte az anyát a gyermek átadására. A gyermek a valóságban nem az anyával élt, hanem az anya nagyszüleinél. Az anya és a dédszülők - az ítélettel ellentétben - nem adták oda a gyermeket az édesapának, és megakadályozták a kapcsolattartásukat.
A beszerzett bírósági ítélet indokolásában leírtak szerint: "a dédszülők igazoltan szeretetteljes légkörben nevelik" dédunokájukat.
A Szekszárdi Városi Bíróság első ízben a 15.P.20.903/1996/22. számú ítéletében kötelezte az anyát a gyermek kiadására. Az apa végrehajtást kért, amelynek során a Szekszárdi Városi Bíróság az 1701-12.Vh.2763/1997/10-I. számú végzésében elrendelte a gyermek kiadását a rendőrség közreműködésével.
Az anya a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránt pert indított, a keresetét a Szekszárdi Városi Bíróság elutasította a 15.P.21.364/1998/13. számú ítéletében. A fellebbezése folytán a Tolna Megyei Bíróság járt el II. fokon az ügyben. Az 5.Pf.21.058/1999/2. számú ítéletében a megyei bíróság helyben hagyta a városi bíróság ítéletét. Ez idő alatt a városi bíróság a végrehajtást felfüggesztette.

Az ügy jogszabályi háttere
•	A) 1994. évi LIII. törvény a bírósági végrehajtásról (Vht.)
"174. § A bíróság végzéssel határoz a végrehajtás módjáról, így:
d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt."
"180. § A gyermek átadására és elhelyezésére vonatkozó bírósági határozat (a bíróság által jóváhagyott egyezség) végrehajtása során a 172-177. §-ban foglalt rendelkezéseken felül a következő rendelkezéseket is alkalmazni kell:
b) ha a bíróság a 174. § d) pontjának alkalmazását rendelte el, az erről szóló végzést megküldi a gyámhatóságnak. Ilyen esetben a végrehajtás foganatosítása a gyámhatóság hatáskörébe tartozik, amely a rendőrség közreműködésével kényszeríti ki a gyermek átadását."

•	B) 1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe)
"73. § (3) A közigazgatási szervet a bírósági ítélet rendelkezései és indokolása köti, annak tartalmát a megismételt eljárás és a határozathozatal során köteles figyelembe venni."

•	C) 11/1992. (III. 5.) AB határozat
"A törvény vizsgálatánál az Alkotmánybíróság abból indult ki, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam" [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]. Az Alkotmánybíróság gyakorlatában következetesen érvényesített alapelv, hogy a Magyar Köztársaság alkotmányos jogállam, a jogrendszerre vonatkozó alkotmányos normák érvényesítése - a jogrendszer önmagára vonatkoztatott szabályainak megtartása - a jogállam alapvető kritériuma." 
"1. Az Alkotmánybíróság 9/1992. (I. 30.) AB határozatában rámutatott arra, hogy az Alkotmány a jogállamiságot a Köztársaság alapértékévé nyilvánította. A jogállamiság alapértékét az Alaptörvény rendelkezései részletezik, de ugyanakkor nem töltik ki teljes egészében annak tartalmát. Ezért a jogállam fogalmának értelmezése az Alkotmánybíróságnak is egyik fontos feladata. Az Alkotmánybíróság a jogállamiság alapértékét kitöltő elveket - a jogszabályok felülvizsgálata során - az Alkotmány valamely konkrét rendelkezésével való összhang alapján vizsgálja. A jogállamiság elve azonban, ezekhez a konkrét alkotmányos szabályokhoz képest nem kisegítő, másodlagos szabály, s nem pusztán deklaráció, hanem önálló alkotmányjogi norma, aminek sérelme önmagában is megalapozza valamely jogszabály alkotmányellenességét. Az Alkotmánybíróság gyakorlatában a jogbiztonság szorosan a jogállamiság alkotmányjogi elvéhez kapcsolódik."

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányy
•	"2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges."

A vizsgálat megállapításai
	A volt házastársak között évek óta tartó pereskedésben a végrehajtás foganatosítását a bíróság az 1999. január 6-án rendelte el.  A városi bíróság a végrehajtási lapot megküldte a Bogyiszlói Polgármesteri Hivatal jegyzőjének. A gyámhatóság közreműködése ellenére - az 1998. július 2-án felvett jegyzőkönyv szerint - a  gyermeket az anya nem adta ki az apának.
A további eljárásban a városi bíróság a rendőrség közreműködésével határozta meg a gyermek átadását.
Az 1999. október 22-i alkalommal ismételten meghiúsult a végrehajtás.
A gyámhatósági intézkedésről jegyzőkönyv és a rendőri cselekményről jelentés készült. A gyermek és az egyik dédszülő nem tartózkodott a lakásban, ezért a helyszínen lévő apa nem tudta magával vinni a kislányát.
A gyermeket jelenleg is a dédszülők nevelik. Információim szerint az idős emberek a születése óta gondoskodnak a dédunokájukról. A kislányt szeretetteljes, családi légkör veszi körül. A jegyző álláspontja az, hogy káros pszichikai hatást váltana ki a  gyermekben és a dédszülőkben egy újabb végrehajtási eljárás.
A Szekszárdi Városi Nevelési Tanácsadó 1995-ben elvégezte a kiskorú pszichológiai vizsgálatát a szülők és a dédszülők kérésére. Szakvéleményében megállapította, hogy a kislány fejlődéséhez a feltételek kedvezőek. A dédszülők előrehaladott korát azonban számításba kell venni a gyermek jövője szempontjából. A pszichológus alkalmasnak tartotta az apát a gyermek nevelésére, de csak egy fokozatosan kiépített, egyre szorosabb kapcsolattartás eredményeként.
A bíróság kifejtette a gyermekelhelyezésről meghozott ítélete indokolásában, hogy a szülői nevelésre a gyermek egészséges személyiség fejlődése érdekében szükség van és személyesen kell gyakorolni a szülő-gyermek kapcsolaton alapuló jogokat.
A Vht. 180. §-ának b) pontja értelmében a végrehajtási intézkedésekre a gyámhatóságnak van hatásköre, ha a bíróság a rendőrség közreműködésével való kikényszerítés alkalmazását rendelte el.
Az Áe. 73. § (3) bekezdés első fordulata értelmében a közigazgatási szervet a bírósági ítélet rendelkezései és az indokolása kötik. A gyámhatóság tehát nem mellőzheti a szülői jogok és kötelezettségek gyakorlását.
	A vizsgálat alapján megállapítottam, hogy a dédszülők előrehaladott kora miatt közvetlen veszélyhelyzet alakult ki a kiskorú gyermekre nézve. Az idős emberek egészségi állapotának a kedvezőtlen változása bármikor bekövetkezhet, ami miatt nem tudnak gondoskodni a gyermekről. A bíróság a vérszerinti szülők közül csak az apát tartotta - a gyermek érdekében -  alkalmasnak a nevelésre, aki önhibáján kívül nem tudja gyakorolni szülő jogait.  
A gyermeknek a joga a családja részéről tanúsított védelemre és a gondoskodásra közvetlenül veszélyeztetett a bíróság ítéletének figyelmen kívül hagyása miatt, ami visszásságot okozott. 
Az Alkotmánybíróság a 11/1992. (III. 5.) AB határozatában - többek között - megállapította, hogy a jogállamiság nem pusztán deklaráció, hanem önálló alkotmányjogi norma, amelynek sérelme megvalósítja az alkotmányos jogok sérelmét.
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában a jogállamiság elvéhez szorosan kapcsolódik a jogbiztonság követelménye. A jogbiztonság követelménye nem teljesül, ha a jogos érdek sérelme következik be.
Az adott ügyben jogellenes állapot alakult ki a bírósági ítélettel ellentétes szülői és dédszülői magatartás miatt. Az apának jogos érdeke fűződik a végrehajtás eredményes befejezéséhez.
A panaszos jogos érdekének sérelme további visszásságot okozott a jogbiztonság alkotmányos követelményével összefüggésben.
	Az 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdés értelmében felkérem a Bogyiszlói Polgármesteri Hivatal jegyzőjét, hogy kezdeményezze az érintettek között a kapcsolatfelvételt, a körülmények gondos mérlegelésével szerezzen érvényt a bíróság döntésének.
	Felkérem egyúttal a Tolna Megyei Gyámhivatal vezetőjét, hogy ellenőrizze hatáskörében a városi gyámhivatalnak a visszásság orvoslására megtett intézkedését.

Budapest, 2000. október 17.

Gönczöl Katalin