OBH 5601/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert fiát  1999. júniusában a BRFK VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányságra előállították és betegségére tekintet nélkül kb. három és fél órán keresztül fogvatartották. A beadvány alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.)
•	Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
19. § (1) A jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek - ha törvény vagy nemzetközi megállapodás másként nem rendelkezik - mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés során annak jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható.
(2) A rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén az e törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.
47. § A rendőr - intézkedése során - az ellenszegülés megtörésére testi erővel cselekvésre vagy a cselekvés abbahagyására kényszerítést (testi kényszert) alkalmazhat.
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy
d) ellenszegülésének megtörésére.
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Garázdaság
271. § (1) Aki olyan kihívóan közösségellenes, erőszakos magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy másokban megbotránkozást vagy riadalmat keltsen, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
•	3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
45. § (3) Az előállító helyiségben történő elhelyezéskor, az előállított, elővezetett személyt fel kell világosítani az intézkedés várható időtartamáról. Ruházatát át kell vizsgálni, és tőle el kell venni azokat a tárgyakat, amelyeket fogva tartáskor sem tarthat magánál. Nyilatkoztatni kell sérüléséről, esetleges panaszáról. A sérültet orvosi ellátásban kell részesíteni.
(4) Az előállított, elővezetett személy ellátására a fogva tartottakra vonatkozó szabályok megfelelően irányadók.
(5) Az előállító helyiségre, illetőleg az abban elhelyezett személyekre az őrzésre és az okmányok vezetésére - eltérő rendelkezés hiányában - a fogdaszolgálatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Látogató fogadása azonban nem engedélyezhető.
•	19/1995. (XII. 13.) BM rendelet a rendőrségi fogdák rendjéről
22. § (7) Az orvos által rendelt gyógyszert fogvatartottanként elkülönítve a fogdaőrség kezeli. A fogvatartott egy időben csak az orvos által előírt mennyiségű gyógyszert tarthatja magánál, kiegészítéséről az orvos által előírt formában és mennyiségben a fogdaőrség gondoskodik. A gyógyszer bevételét a fogdaőrség ellenőrzi.

Megállapított tényállás:
	A panaszos fia - P.M - 1999. június 16-ról 17-re virradó éjszaka kisebb társasággal a budapesti Fészek Művészklubban szórakozott. Záróra után a személyzet nem volt hajlandó a társaságot kiszolgálni és felszólították őket a távozásra. A felszólítás után P.M. megbotránkozást keltően viselkedett, zaklatta a szomszéd asztalnál ülő vendégeket, poharakat tört össze és szidalmazta a pincéreket. Társaságának tagjai ki akarták vezetni az étteremből, eközben nekiesett egy üvegajtónak, ami betörött. Ezt követően a pincérek kísérték ki a bejáratig. P.M. belerúgott az ajtóba , ami szintén betört. A portás ekkor kihívta a rendőrséget.
	P.M. a helyszínre érkező rendőrök többször megismételt felhívásának nem engedelmeskedett, ezért testi kényszert alkalmazva, földön fekvő helyzetben a kezeit hátra bilincselték, majd ugyancsak kényszer alkalmazásával ültették be a járőrkocsiba. Miután a gépkocsiba ültették, P.M. közölte a rendőrökkel, hogy cukorbeteg, ennek ellenére előállították a VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányságra. Az előállító helyiségben való elhelyezés előtt inzulin készletét és a nála lévő szőlőcukrot elvették. Adatainak ellenőrzését követően, kb. 04.30 órakor szabadon engedték. Fogvatartása három és fél óra időtartamú volt. A kényszerintézkedés jogszerűségét az intézkedő rendőrök alosztályvezetője és az ügyeletes tiszt megvizsgálta. A rendőri jelentés alapján megállapították, hogy az intézkedés törvényes volt. Az intézkedő rendőröket az országgyűlési biztos megkeresése után a Budapesti Rendőrfőkapitányság Közrendvédelmi Főosztályán is meghallgatták. 
	P.M. ellen a VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányság vizsgálati osztálya 1999. június 18-án nyomozást rendelt el a Btk. 271. § (1) bekezdésébe ütköző garázdaság vétsége miatt. P.M. a gyanúsítás ellen panaszt jelentett be, amelyet a Budapesti VI. és VII. kerületi Ügyészség elutasított. A nyomozás során tanúként kihallgatták az étterem személyzetét. Egy pincért és a portást szembesítettek a gyanúsítottal. A bejárati ajtó szándékos berúgását csak a portás tudta megerősíteni. A nyomozás során nem lehetett kétséget kizáróan bizonyítani a bűncselekmény elkövetését, illetve egyértelműen cáfolni a gyanúsított védekezését - amely szerint egy általa csak keresztnevén ismert fiatalember törte össze az étterem üvegajtaját - ezért a nyomozást 1999. december 17-én a Be. 139. § (1) bekezdés b) pontja alapján megszüntették.

A vizsgálat megállapításai:
	A vizsgálat érdekében beszereztem az előállításról készült jelentéseket és a büntetőeljárás iratait. Az iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A kényszerintézkedés alkalmazása megfelelt a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) rendelkezéseinek. P.M. gyanúsítotti kihallgatása során azt nyilatkozta, hogy miután a pincérek felszólították a távozásra, felháborodott és kirohant az utcára. Már az utcán volt, amikor hallotta az üvegcsörömpölést. A rendőrök felszólítására nem volt hajlandó az étterembe visszamenni.
	Az Rtv. rendelkezései szerint a jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén a törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók. Az ellenszegülés megtörésére alkalmazott testi kényszer és a bilincshasználat nem sértette a törvényben meghatározott arányosság követelményét sem.
	Az előállítást követően a fogvatartott ruházatának átvizsgálását és a nála lévő tárgyak elvételét a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet írja elő. A gyógyszerekre, azok tárolására a fogdaszolgálati szabályok tartalmaznak előírásokat. Ezek célja a fogvatartottak önkárosításának megakadályozása.
	Az előállítást végző, illetve az előállítás időtartama alatt a fogvatartottra felügyelő rendőrök nem egészségügyi szakemberek, ezért nem dönthetnek abban a kérdésben, hogy - akár rövid időre is - az előállított személy milyen gyógyszereket tarthat magánál. Az előírások szerint a fogvatartottak (a rendőrségi fogdában) csak az egészségügyi ellátásukat végző orvos által rendelt és előírt mennyiségű gyógyszert tarthatják maguknál. Tekintettel arra, hogy az előállítás időtartama csak a legszükségesebb ideig tartott, az inzulin készlet elvétele nem veszélyeztette P.M. egészségét.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja. Az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a rendőrség átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. 
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy P.M. előállítása, a kényszerítő eszközök alkalmazása, illetve a vele szemben folytatott büntetőeljárás megfelelt a hatályos jogszabályoknak és nem okozott alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmet, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. június 6.

Gönczöl Katalin