OBH 5597/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
	A panaszos a Nyugdíjbiztosító Igazgatóság, a Megyei Egészségbiztosítási Pénztár és a gyámhivatal unokája szociális biztonságát veszélyeztető eljárása miatt kért segítséget.

Érintett alkotmányos jogok:
- Szociális biztonsághoz való jog  (Alkotmány 70/E. § (1) bekezdés)
- Tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. §)

Alkalmazott jogszabályok:
- A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény (Cst.)
- A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. tv. (Csjt.)

Megállapított tényállás:
	A Szociális és Családügyi Miniszter felkérésemre lefolytatott vizsgálat alapján a következők állapíthatók meg.
Az 1984. július 30-án született Mária szüleinek 1988-ban történt válását követően édesanyja és nagyszülei gondozásában maradt. Édesapjával kapcsolata jó és folyamatos, az apa tartásdíjat fizet gyermeke után. Az édesanyát a Kiskunfélegyházi Városi Bíróság 1.P.20.353/1990./13. számú, 1999. december 28-án jogerőre emelkedett ítéletével cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezte, gondnokául a gyámhatóság a vele egy háztartásban élő édesanyját, Mária nagymamáját rendelte ki.
Mária után a családi pótlékot nagyapja vette fel, illetve nyugellátásával együtt folyósította a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1998. április 17-én bekövetkezett haláláig.
Halála után özvegye 1998. november 26-án igényelte az ellátás tovább folyósítását, a folyósítási feltételekről 1999. december 8-án kapott tájékoztatást. 1999. január 19-én megismételt kérelmét a gyámként történt kirendelésének hiányában mind első fokon (1999. január 28.), mind másodfokon (1999. február 22.) a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság elutasította. A nagymama a másodfokú határozat ellen nem nyújtott be keresetet a bírósághoz, hanem időközben 1999. február 2-án Kiskunfélegyháza Város Gyámhivatalánál kérte unokája gyámsága alá helyezését. A gyámhatóság az eljárás megindulásáról még ugyanazon a napon tájékoztatta a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot, majd intézkedett a vérszerinti apa lakcímének megismerése és nyilatkozatának beszerzése iránt, pedagógiai véleményt kért és környezettanulmányt végzett. Egyszeri határidőhosszabbítást követően 1999. március 31-én kelt határozatával a városi gyámhivatal hozzájárult a gyermek családbafogadásához és kirendelte a nagymamát gyámként, ezt követően már nem volt akadálya az ellátás folyósításának.
	A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény (Cst.) a nevelési ellátásra való jogosultságot a házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvénnyel összhangban szabályozza. Tekintettel arra, hogy a gyermek szülői felügyelet vagy gyámság alatt áll - és érdekeinek, jogainak megóvása szempontjából fontos, hogy ne alakuljon ki egy "köztes állapot", amikor nincs olyan nevelésére alkalmas felnőtt, aki a törvényes képviseletét, vagyonának kezelését is ellátná - az ellátásokra is az a szülő vagy gyám jogosult, aki saját háztartásában neveli a kiskorút.
	Az ellátás igénybevételéhez tehát szükséges volt a gyermek helyzetének tisztázására családjogi, gyermekvédelmi szempontból is, ami sajnálatosan későn következett be, így a család hónapokra elesett a családi pótléktól. A Cst. pedig nem ad lehetőséget az ellátás méltányossági alapon történő megállapítására a jogosultság megnyílását megelőző időre.
A Szociális és Családügyi Miniszter kérelemre a kiesett ellátás pótlására a tárca rendelkezésére álló segélyezési keretéből nyújthat támogatást.
A vizsgálat és az elmúlt két év tapasztalata alapján a Szociális és Családügyi Miniszter mérlegeli a Cst. finomításának, a panaszolt ügyhöz hasonló atipikus helyzetek szabályozásának lehetőségét.
	A vizsgálat eredményeként és a Szociális és Családügyi Miniszter által a konkrét panasz megoldására, illetve a törvény felülvizsgálatára tett ígéretére is tekintettel az alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg. A vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2000. október 18.

Gönczöl Katalin