OBH 5585/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

A vizsgálat megindulása:
	A panaszos a szomszédjában folyó engedélytől eltérő építkezés miatt és azért fordult az országgyűlési biztoshoz, mert eredménytelenül kért intézkedést, felvilágosítást az illetékes hatóságoktól.
A vizsgálatot az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított, a tulajdonhoz és az 57. § (5) bekezdésében biztosított, a jogorvoslathoz való jog megsértésének gyanúja miatt indítottam. 
A vizsgálatot a panaszos által benyújtott iratok és a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal tájékoztatása alapján folytattam le.

Alkalmazott jogszabályok:
•	1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)

A megállapított tényállás:
	A panaszos egy ózdi ingatlan tulajdonosának a képviselője, ugyanazon a címen lakó személy. A velük szomszédos ingatlanon virág- és ajándékbolt üzletre adott építési engedélyt 1994-ben Ózd Városi Polgármesteri Hivatal Városrendezési és Kommunális Osztálya. Az építési engedély kiadásakor a 2/1986. (II.27.) ÉVM rendelettel közzétett OÉSZ-en alapuló ózdi ÁRT és az ehhez kapcsolódó szabályozási előírásokra kellett figyelemmel lenni. A jogszabályok alapján az ingatlan területfelhasználása lakóterület, családi házas övezet. A lakóterület egyedi telkén a főépület oldalhatáron vagy szabadon állóan helyezhető el, a legnagyobb beépítettsége pedig 30 % lehet. 
	Az OÉSZ 19. § (1) bekezdés b.) pontja értelmében a lakóterületen főépületként a lakosság alapfokú ellátását szolgáló intézmények, ellátó-szolgáltató építmények is elhelyezhetők, így a virág- és ajándékbolt építésének engedélyezése önmagában jogszerű volt. Azonban az engedélyezési eljárás során nem vizsgálták a beépíthetőség mértékét, ennek következtében a maximális 30 %-kal szemben ténylegesen 49 %-os beépítettséget engedélyeztek.
	Panaszos és megbízója az építési engedély ellen nem fellebbeztek. Így az I. fokon jogerőssé vált. Az építtetők az engedélyezett tervtől eltértek, ezért fennmaradási engedélyezési eljárásra került sor. Az engedély nélküli építmény fennmaradását mind I., mind II. fokon engedélyezte az eljáró hatóság, egy további bővítmény visszabontását elrendelve.
Az I. és II. fokú határozat ellen jogorvoslatot csak az engedélytől eltérően építkező kért, a panaszos (vagy megbízója) nem. A panaszos különböző kérdéseket és panaszokat intézett a hatóságokhoz, de a fennmaradási engedélyt sem meg nem fellebbezte, sem bíróságon meg nem támadta.
Az építtető viszont a vele szemben elrendelt részbeni visszabontás miatt a bírósághoz fordult.

A vizsgálat megállapításai:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint: "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva."
17. § (4) bekezdése szerint: "Ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni."
29. § (1) bekezdése szerint: "E törvény alkalmazásában hatóság:
a) az államhatalmi, államigazgatási feladatot ellátó szerv;
b) az államigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv;
c) a fegyveres erők;
d) a rendőrség, a rendészeti szerv;
e) a nemzetbiztonsági szolgálatok;
f) az igazságügyi szerv - kivéve a bíróságot -;
g) a helyi önkormányzat;
h) a bíróságon kívüli jogvitát kötelező érvénnyel eldöntő szerv."
	Megállapítottam, hogy a panaszos és megbízója az eredeti építési engedély ellen azért nem fellebbezett, mert abból nem következtethetett a később ténylegesen megépült építményre.
	A fennmaradási engedélyezésben azonban nyilvánvaló volt a megépített épület hatása szomszédjogaira, hiszen az a természetben látható volt. Ezért az Obtv. idézett szakaszai alapján a hatásköröm hiányát állapítottam meg, mivel a panaszos nem élt a számára nyitva álló jogorvoslat lehetőségével és mert időközben - az ellenérdekű fél keresete alapján - az ügy bírósági szakba került. Ezért vizsgálatomat lezártam, intézkedést nem kezdeményezek.

Budapest, 2001. május 16.

Gönczöl Katalin