OBH 5525/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Scheilinger László

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság, jogbiztonságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben nem okoz visszásságot, ha a nyomozóhatóságok a panaszos feljelentése alapján indult eljárásokban a nyomozást bűncselekmény hiányában megszüntetik, illetve bűncselekmény gyanújának észlelése esetén ellene hivatalból a nyomozást elrendelik, amennyiben a döntéseik alapján képező mérlegelési jogkörük alkotmányos korlátait nem lépik túl.

A panaszos a Kelet-Magyarország Szerkesztősége útján fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához.

Beadványában azt sérelmezi, hogy 1999. február 6-án a Baktalórántházi Rendőrőrs parancsnoka és egyik beosztottja a lakásába jogtalanul behatolt, őt tettlegesen bántalmazták és megbilincselve előállították az őrszobára.

Emiatt feljelentést tett hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás vétségének,  illetve később hivatali visszaélés bűntettének gyanúja miatt. Az eljáró Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal azonban mindkét esetben a nyomozás megtagadásáról határozott. A Nyomozó Hivatal azonban hamis vád és hivatalos személy elleni erőszak gyanúja miatt nyomozást rendelt el a panaszossal szemben.

Az ügyben megkerestem a Nyíregyházi Városi Rendőrkapitányt, illetve a Legfőbb Ügyész Helyettesét, akik a teljes nyomozati iratok megküldésével annak határidőben eleget tettek. 

A rendelkezésre bocsátott dokumentumok tanulmányozása eredményeként a következő tényállás állapítható meg:

A panaszos lakásán a jelzett időpontban állampolgári bejelentés alapján rendőri intézkedés történt. Az eljárás alá vont ittasságából eredő felindultságának betudhatóan az intézkedő rendőrök nevezett előállításáról döntöttek. Ellenállása miatt vele szemben kényszerintézkedést (testi kényszert, bilincselést) foganatosítottak.

Az intézkedéssel szemben a panaszos 1999. február 8-án feljelentést tett bántalmazás vétsége miatt a fenti Nyomozó Hivatalnál. Ezt követően a Baktalórántházi Rendőrőrs panaszossal szemben kiskorú veszélyeztetése bűntette gyanújával 14028/1999.bü. számon február 9-én nyomozást rendelt el, melyet később bűncselekmény hiányában megszüntetett. A panaszos a nyomozás elrendelését büntetőfeljelentése miatti retorzióként értékelve tette meg hivatali  visszaélés miatti feljelentését.

1)	A bántalmazás vétsége miatt tett feljelentés tekintetében a Nyomozó Hivatal a nyomozást a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) 127. § (1) bekezdés a/ pontjában I. fordulata alapján bűncselekmény hiányában a Ny.36/1999. sz. határozatával megtagadta. A feljelentés-kiegészítés keretében ugyanis megállapították, hogy a rendőri intézkedés minden vonatkozásban megfelelt a Be., illetve a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény feltételeinek. A megtagadó határozattal szemben benyújtott panaszt a Nyíregyházi Városi Ügyészség a B.714/1999. sz. határozatával elutasította. Az ez ellen kért felügyeleti intézkedést a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Főügyészség az NF.3156/1999/2. sz. értesítésébe foglalt döntésével utasította el.

2)	A hivatali visszaélés bűntette miatt panaszos által tett büntetőfeljelentés tárgyában a Nyomozó Hivatal 180/1999. számon 1999. július 22-én hozott megtagadó határozatot. Indokolásában kiemelte, hogy a panaszos ellen kiskorú veszélyeztetése miatt elrendelt nyomozás magalapozott volt, arra nem a panaszos büntetőfeljelentése miatt került sor. A megtagadó határozattal szemben benyújtott panaszt a Városi Ügyészség érdemben megvizsgálta és azt, mint megalapozatlant a B.2409/1999. sz. határozatával elutasította. A Megyei Főügyészség felügyeleti intézkedés keretében megvizsgálta a megtagadó, illetve elutasító határozatokat és azok hatályon kívül helyezésére törvényi indokokat nem talált.

3)	A panaszos ellen a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság hivatalos személy elleni erőszak bűntette miatt tett feljelentést, mert az intézkedő rendőröknek nekitámadt, velük szemben folyamatosan agresszíven lépett fel. A nyomozást a Nyomozó Hivatal folyatta le Ny.37/1999. számon. Ehhez az eljáráshoz egyesítették a későbbiek folyamán a hamis vád bűntette miatt a panaszossal szemben 70/1999. szám alatt elrendelt nyomozást. E bűncselekmény kapcsán azért rendelt el nyomozást a Nyomozó Hivatal, mert alapos gyanú merült fel, hogy a panaszos az intézkedő rendőröket hamisan vádolta hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás elkövetésével. 

Az egyesített ügyekben lefolytatott nyomozás közben a panaszos az eljáró ügyésszel szemben is büntetőfeljelentést tett hivatali visszaélés miatt. A  feljelentés elbírálására a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya az Nf.3797/1999/1-I. számú határozatával, a megyei szervek kizárásával, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalt, illetve a BAZ Megyei Főügyészséget jelölte ki. 

A kijelölt Hivatal a feljelentésben foglaltakat megvizsgálta, és a nyomozást az Ny.157/1999. számú határozatával  - mivel a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény -  megtagadta. Indokolásában kifejtette, hogy a feljelentett ügyész kizárólag a Be., illetve annak végrehajtására kiadott belső normák kötelező rendelkezéseinek megfelelően járt el.

A megtagadó határozat ellen benyújtott panaszt a Megyei Főügyészség az NF.1976/1999-2-I. sz. határozatával, az ismételt panaszt pedig a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztály az NF.3797/1999/3-I. sz. értesítésében foglalt döntésével elutasította.

Az egyesített  - panaszos ellen folyamatban levő -  ügyekben a nyomozást befejezték. Ennek eredményeként a Nyíregyházi Városi Ügyészség a panaszos ellen egy rendbeli hivatalos személy elleni erőszak, illetve egy rendbeli hamis vád bűntette miatt a B.501/1999. számú vádiratával a Nyíregyházi Városi Bíróság előtt vádat emelt. Az ügyben 2000. február 11-én a bíróság tárgyalást tartott.

Az anyagok vizsgálata alapján az állapítható meg, hogy a panaszolt nyomozóhatóságok eljárásuk során alkotmányos alapjogokat nem sértettek meg. Úgy a panaszos által tett, mint az ellene elrendelt eljárásokban széleskörűen lefolytatták a nyomozati cselekményeket. 

Ezek keretében a gyanúsítottakat és a tanúkat több alkalommal, szabályszerűen meghallgatták, szakértői véleményeket szereztek be. A tanúkihallgatások, gyanúsítotti  meghallgatások közötti ellenmondások tisztázására minden elvárhatót megtettek, azok feloldására a szükséges szembesítésektől történő elzárkózás miatt nem kerülhetett teljes egészében sor. 

Az eljárásokban érintettek eljárásbeli jogait minden esetben biztosították, a jogorvoslathoz való jog gyakorlását kiemelten lehetővé tették.
 
A nyomozóhatóságok a Be. 5. § (1) bekezdésében foglaltak értelmében jogosultak a tényállás tisztázására alkalmas bizonyítékok felkutatására, és azok szabad mérlegelése alapján dönthetnek a nyomozás elrendeléséről, megtagadásáról, megszüntetéséről, vagy alapos gyanú megléte esetén a vádindítvánnyal való befejezéséről.

Az országgyűlési biztosnak ezzel szemben azt kell vizsgálnia, hogy az eljáró hatóságok intézkedéseikkel vagy mulasztásaikkal okoztak-e alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot, döntésüket eredményező mérlegelési jogkörük gyakorlása folyamán nem lépték-e túl a meghatározott alkotmányos korlátokat. Mivel a nyomozások megtagadása és a  vádindítási javaslat törvényi indokok alapján történt, ennek valószerűségét pedig az ombudsman nem vizsgálhatja, alkotmányos visszásság a vizsgált ügyeket tekintve nem állapítható meg.

Mindezek alapján a panasz kapcsán a bevezetőben rögzített alkotmányos  jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg, ezért a további vizsgálatot megszüntetem.

Budapest, 2000. május 31.

Gönczöl Katalin