OBH 5513/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert fia közlekedési balesete ügyében a rendőrség nem hozott érdemi határozatot, hanem a szabálysértési iratokat áttette a polgármesteri hivatal gyámügyi hatóságához. A beadvány alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
•	Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól
27. § (1) Járművel másik járművet csak olyan távolságban szabad követni, amely elegendő ahhoz, hogy az elöl haladó jármű mögött - ennek hirtelen fékezése esetében is - meg lehessen állni.
•	1968. évi I. törvény a szabálysértésekről (Sztv.)
27. § (1) Ha a szabálysértést olyan fiatalkorú követte el, aki tanköteles, vagy rendszeres iskolai oktatásban részesül, a szabálysértés miatt a gyámhatóság védő- és óvóintézkedést alkalmazhat.
(2) Pénzbírságot csak arra a fiatalkorúra lehet kiszabni, aki keresettel vagy jövedelemmel rendelkezik.
(3) A fiatalkorúra kiszabott pénzbírság elzárásra nem változtatható át.
(5) A szabálysértési rendelkezések alkalmazásában fiatalkorú, aki a szabálysértés elkövetésekor tizennegyedik életévét betöltötte, tizennyolcadik életévét azonban még nem haladta túl.
A fiatalkorúak szabálysértési ügyeire vonatkozó külön rendelkezések
77. § (1) A szabálysértési hatóság a tanköteles, vagy rendszeres iskolai oktatásban részesülő fiatalkorú ügyét átteszi a gyámhatósághoz, egyúttal közli a szabálysértés elkövetésének körülményeit és a rendelkezésre álló bizonyítékokat.
•	17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet egyes szabálysértésekről
Közúti közlekedési szabályok kisebb fokú megsértése
51. § Aki a közúti közlekedés szabályait - a 43-50. § -ban meghatározott eseteken kívül - megszegi,
tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

Megállapított tényállás:
	A panaszos fia - M.G. fiatalkorú, az Irinyi János Műszaki Középiskola 2. osztályos tanulója - 1999. május 17-én a délutáni órákban Kazincbarcikán, a Mátyás király úton közlekedett édesanyja személygépkocsijával. Előtte egy Skoda gépkocsi haladt - elmondása szerint nagyon lassan - amelyet meg akart előzni. Az előzés megkezdésekor a Skoda balra kanyarodott, az út bal oldalán lévő parkoló irányába. M.G. az általa vezetett gépkocsival beleütközött a Skoda hátsó részébe. Mindkét gépkocsiban anyagi kár keletkezett, személyi sérülés nem történt. 
	M.G. állítása szerint nem látta, hogy a Skoda vezetője irányjelzővel jelezte volna bekanyarodási szándékát. A Skoda vezetője azt állította, hogy azért lassított, mert a szembe jövő forgalom elhaladását várta. Irányjelzőjét a kanyarodás előtt kb. 40 m-el bekapcsolta.
	A balesetért egyik járművezető sem ismerte el a felelősséget.
	A baleset után kb. 10 perccel a helyszínre érkezett rendőrjárőr kikérdezte a járművezetőket, helyszínrajzot és fényképfelvételeket készített. A rendőri jelentés szerint a baleset oka az volt, hogy M.G. nem tartott kellő követési távolságot, ezzel megszegte a KRESZ 27. § (1) bekezdését.
	Tekintettel arra, hogy M.G. fiatalkorú és középiskolai tanuló volt, az ügyben keletkezett iratokat a Kazincbarcikai Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 77. § (1) bekezdése alapján 1999. június 4-én áttette a Kazincbarcikai Városi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal gyámügyi hatóságához.
	A Polgármesteri Hivatal Társadalompolitikai Osztálya, mint I. fokú gyámhatóság, 1999. június 21-én a szülő és a családgondozó jelenlétében tárgyalást tartott. A körülmények megállapítása és a szülő meghallgatása után az előadó - a családgondozó javaslatára - a fiatalkorút figyelmeztetésben részesítette. A panaszos a városi ügyészséghez fordult és kérte a szabálysértési eljárás felülvizsgálatát, a bizonyítási eljárás lefolytatását és fia vétlenségének megállapítását. A Kazincbarcikai Városi Ügyészség az iratokat megvizsgálta és megállapította, hogy az eljáró szabálysértési hatóság a jogszabályoknak megfelelően járt el, ezért az nem megalapozatlan. A felelősség tekintetében a baleset körülményei, az érintettek nyilatkozatai és a helyszíni nyomok figyelembevételével, mérlegelési jogkörében hozta meg döntését, ezért ügyészi intézkedésre nincs törvényes lehetőség.
	A jegyző a védelembe vételi eljárást 1999. október 8-án kelt határozatával megszüntette.

A vizsgálat megállapításai:
	A vizsgálat érdekében a  beszereztem a szabálysértési iratokat. Az iratok és a kapott tájékoztatás alapján a következőket állapítottam meg:
	A baleset helyszínén intézkedő rendőrjárőr a tényállást rögzítő jelentésében, a helyszínrajzban rögzített féknyomok és a járművek elhelyezkedése alapján egyértelműen megállapította, hogy a balesetért M.G. a felelős, mert nem tartott kellő követési távolságot.
 	A KRESZ 27. §-ának (1) bekezdése szerinti rendelkezés alkalmazásánál irányadó szempont, hogy a legkisebb követési távolság függ az egymást követő járművek sebességétől, az adott forgalmi és útviszonyoktól, és nem lehet kevesebb, mint a féktávolság. A féktávolság és a követési távolság nem azonos fogalmak. A helyes követési távolság az egymás mögött azonos sebességgel haladó járművek közötti olyan távolságot jelent, amely elegendő ahhoz, hogy az elől haladó jármű hirtelen fékezése, megállása esetén is a mögötte haladó biztonságosan meg tudjon állni. A hirtelen fékezésre mindig számítani kell, ha az út be nem látható (akár az elől haladó jármű miatt is), útkereszteződésnél, veszélyes helyet jelző táblánál stb. Az elöl fékező mögött az idejében történő megállásnak mögötte, nem pedig hirtelenül kikerülve, mellé sorolva kell lehetővé válnia. Ez azt is jelenti, hogy megszegi az (1) bekezdés előírását, aki csak úgy tudja az előtte fékezőbe hátulról történő beleütközést elkerülni, ha a fékezéssel egyidejűleg kikerüli. Az indokolatlan, hirtelen fékezés tilalma azonban senkit sem ment fel a helyes követési távolság megtartása alól.
	A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvénynek a baleset idején hatályos rendelkezései kizárták a lehetőségét annak, hogy rendszeres iskolai oktatásban részt vevő tanulóval szemben bírságot szabjanak ki. M.G. jövedelemmel nem rendelkező, középiskolai tanuló volt. A törvény 77. § (1) bekezdése alapján a szabálysértési hatóság a tanköteles, vagy rendszeres iskolai oktatásban részesülő fiatalkorú ügyét átteszi a gyámhatósághoz, egyúttal közli a szabálysértés elkövetésének körülményeit és a rendelkezésre álló bizonyítékokat.
	Ez a rendelkezés lehetővé tette, hogy a hatóság eltekintsen a felelősségrevonástól és a fiatalkorú személyiségfejlődésének helyes irányba terelése érdekében egyéb intézkedést - pl. védő-óvó intézkedést - kezdeményezzen. Az ügy iratait a panaszos kérelmére felülvizsgáló ügyészség a szabálysértési hatóság intézkedését mindezek alapján jogszerűnek ítélte meg.
	A panaszos által elsősorban sérelmezett alapprobléma, a szabálysértési felelősség megállapítása és bizonyítása, a rendelkezésre álló adatok és bizonyítékok értékelése a szabálysértési hatóság feladata. Az országgyűlési biztos nem  bírálhatja felül az eljáró szerveknek a bizonyítás körében tett intézkedéseit és a bizonyítékok mérlegelésével összefüggő érdemi döntéseit. A bizonyítékokat újra nem értékelheti, vizsgálata csak arra terjedhet ki, hogy az érintett szervek a jogszabályoknak megfelelően jártak-e el, illetve a tényállás megállapításánál túllépték-e a bizonyítékok mérlegelésére vonatkozó jogkörük alkotmányos határait. A panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. június 6.

Gönczöl Katalin