OBH 5346/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte, hogy a Kereszténydemokrata Néppárt 1997. október 25-i választmányi üléséről a párt vezetőinek utasítására erőszakkal eltávolították és emiatt tett feljelentése ügyében az ügyészség a nyomozást megszüntette. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)
Személyes szabadsághoz való jog (Alk. 55. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1989. évi II. törvény az egyesülési jogról
10. § (1) A társadalmi szervezet valamely szervének törvénysértő határozatát bármely tag - a tudomására jutástól számított 30 napon belül - a bíróság előtt megtámadhatja.
(2) A határozat megtámadása a határozat végrehajtását nem gátolja, a bíróság azonban indokolt esetben a végrehajtást felfüggesztheti.
(3) A párt vonatkozásában a párt tagját az (1) bekezdésben említett jogosultság csak e törvény, valamint a pártok működéséről és gazdálkodásáról szóló törvény megsértése esetén illeti meg.
16. § (1) A társadalmi szervezet tagja által (10. §), valamint az ügyész által indított perek a megyei bíróság, illetőleg a Fővárosi Bíróság hatáskörébe tartoznak.
(2) A bíróság az ügyész keresete alapján
a) megsemmisítheti a társadalmi szervezet törvénysértő határozatát, és szükség szerint új határozat hozatalát rendelheti el;
b) a működés törvényességének helyreállítása céljából összehívhatja a társadalmi szervezet legfelsőbb szervét;
c) ha a társadalmi szervezet működésének törvényessége másképpen nem biztosítható, tevékenységét felfüggesztheti, ellenőrzésére felügyelőbiztost rendelhet ki;

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.

Megállapított tényállás:
	A panaszos a Kereszténydemokrata Néppárt 1997. október 25-i választmányi ülésén kívánt részt venni, ahol kizárásának ügye is napirenden szerepelt. Ebből a célból a párt országos központjának üléstermében tartózkodott. Az ülés megkezdése előtt a párt több, a terembe érkező vezetője felszólította, hogy más jelenlévő párttagokkal együtt, hagyja el a helyiséget. A panaszos a felszólításnak nem tett eleget, ezért a párt akkori kabinetfőnöke és a biztonsági feladatokat ellátó Védelem Kft. részlegvezetője és alkalmazottai megpróbálták kilökdösni az ülésteremből. A panaszos ellenállása miatt ez csak úgy sikerült, hogy kezénél, lábánál fogva felemelték és kivitték.
	A panaszos a cselekmény miatt 1998. október 19-én feljelentést tett a Budapesti I.-XII. kerületi Ügyészségen. Az ügyészség a Btk. 174. §-ba ütköző kényszerítés bűntett alapos gyanúja miatt elrendelte a nyomozást és lefolytatásával a Budapesti XII. kerületi Rendőrkapitányságot bízta meg. A rendőrség tanúkat hallgatott meg, majd 1999. január 22-én, a Fővárosi Bíróságon, a KDNP törvényes működésének helyreállítása ügyében folyó eljárásra tekintettel felfüggesztették a nyomozást.
	A panaszos a nyomozás felfüggesztése ellen panasszal élt. A Budapesti I.-XII. kerületi Ügyészség B.XII. 1632/1998. sz. határozatával, 1999. május 25-én a panasznak helyt adott és a sérelmezett határozatot hatályon kívül helyezte, egyúttal azonban a nyomozás tovább folytatásának elrendelése nélkül, a nyomozást a Be. 139. § (1) bekezdés b) pont I. fordulata alapján - mivel a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekemény elkövetése - megszüntette. Az ügyészség álláspontja szerint annak eldöntése, hogy a panaszos - mint tagsági viszonyából felfüggesztett és ezáltal a párt vezetői szerint jogosulatlanul ott tartózkodó személy - eltávolítása jogellenes volt-e, nem a büntetőeljárás feladata. A határozatban utaltak arra, hogy az állam a társadalmi szervezetek, pártok belső vitáiba - figyelemmel a szervezetek önkormányzatára - nem avatkozik be.
	A panaszos a nyomozást megszüntető határozat ellen a Fővárosi Főügyészséghez fordult, azonban a Főügyészség az újabb panasz alapján sem látott okot a sérelmezett határozat megváltoztatására. A panaszos újabb panasszal élt a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztály vezetőjéhez. A kérelem alapján a Nyomozás Felügyeleti Főosztály felülvizsgálta a korábbi határozatot és megállapította, hogy a Budapesti I.-XII. kerületi Ügyészség jogszerűen járt el, amikor a nyomozást megszüntette. A Legfőbb Ügyészhez intézett ismételt panaszra a Legfőbb Ügyész ugyanígy foglalt állást. 
	
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszbeadványhoz mellékelt iratok alapján a következőket állapítottam meg: 
	Az ügyészség a büntetőeljárás szabályai alapján és az egyesülési jogról szóló törvény alapján járt el, amikor megszüntette a nyomozást a panaszos által feljelentett cselekmény ügyében. 
	Az egyesülési jogról szóló 1989. évi II. törvény garantálja a társadalmi szervezetek, így a pártok demokratikus, önkormányzati elven alapuló működését, ezért a hatóságoknak tiszteletben kell tartania a társadalmi szervezet autonómiáját, önkormányzó jellegét és azt, hogy a tagok maguk határozzák meg a működés rendjét és a szabályok érvényesítésének biztosítékait. A társadalmi szervezetek, így a pártok belső vitáiba a bíróság is kizárólag abban az esetben avatkozhat be, ha erre a törvény felhatalmazást ad. 
	A sérelmezett cselekmény oka a pártrendezvényen, a panaszos részvételének a párt érintett vezetői által történt megtiltása volt. A döntés jogszerűségének vizsgálatára az állampolgári jogok országgyűlési biztosa nem rendelkezik hatáskörrel. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
	Abban a kérdésben, hogy a panaszos eltávolításának módja kimerítette-e valamely bűncselekmény törvényi tényállását, az ügyészség állásfoglalása az irányadó. 
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy az ügyészség átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. 
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. április 10.

Dr. Polt Péter