OBH 5311/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

Vizsgálat megindulása
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból indítottam vizsgálatot 1999. november 11-én a Kossuth Rádióban " Magyarországról Jövök" című műsorban elhangzottakkal kapcsolatban.
A műsor arról számolt be, hogy a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyében található Mucsony község lakóinak egy részét vízelzárás fenyegeti, mert a több lakásos házakban lakók egy része nem fizeti a vízdíjat és a vízművek ezért a "főcsap" elzárását helyezte kilátásba.  Ez viszont azokat  lakókat is érintené, akik a vízdíjat rendszeresen fizetik
A jogállamiságból fakadó jogbiztonság ( Alk. 2. § (1) bek.), valamint a legmagasabb szintű testi lelki egészséghez való jog ( 70/D §) sérelmének gyanúja miatt az ügyben vizsgálatot indítottam.
A vizsgálat keretében megkerestem a község jegyzőjét, aki az üggyel kapcsolatos részletes felvilágosítást megadta.

Megállapított tényállás
	Mucsony nagyközségben a Népkert úton és a Fő úton az 1970-es években épültek fel a 24 lakásos háromszintes épületek, összesen 244 lakás.  A lakások többségét már értékesítették. 1999 decemberében már csak 117 lakás volt önkormányzati tulajdonban.  A lakásokat a kazincbarcikai Provideál Kft. kezeli.  Azokban a házakban, ahol a lakások nagyobbik hányada még bérlakás, nem történt meg a társasházzá alakulás.
A vízelzárással érintett lakások lakói többnyire munkanélküli bányászcsaládok, akik az 1980-as évek végén történt bánya bezárásokkal váltak munkanélkülivé és akik megélhetésüket csak  a jövedelempótló támogatásból és a családi pótlékból próbálják meg fedezni.
A településen az Észak-magyarországi Regionális Vízművek Rt. biztosítja az ivóvízellátást.  A lakások vízdíjtartozása 1999-ben meghaladta a 6 M Ft-ot.
1999 májusában az ÉRV Rt. a Fő út 19-21. szám előtt közkifolyó építésre kért engedélyt az önkormányzattól.
1999. november elején az ÉRV Rt. két munkatársa beszámolt az önkormányzatnak a lakossági vízdíjhátralékról és arról, hogy 10 épületben a vízszolgáltatást szüneteltetni kívánják.  Ezt követően a jegyző és a polgármester az ÉRV Rt vezetőjét személyesen kereste meg és kiderült, hogy a közkifolyó építésével érintett házak lakóinak tartozása 1,5 M Ft.
1999. november 24-én a vízellátását korlátozta a szolgáltató.  A vízkorlátozás két napig tartott.  Ezen idő alatt a fogyasztók 600 ezer Ft-nyi tartozást egyenlítettek ki.

Alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élôknek joguk van a lehetô legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
•	A közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. ( IV. 5.) Korm rendelet
2. § E rendelet alkalmazásában:
1. bekötés: az ivóvíz vagy szennyvíz bekötôvezeték megépítésével és üzembe helyezésével az ingatlan bekapcsolása a vízjogi engedély alapján épült, illetôleg üzemeltetett víziközmű törzshálózatba;
7. házi ivóvízhálózat: az ingatlan ivóvízfogyasztását biztosító, az ingatlan tartozékát képezô, a bekötôvezeték vagy a csatlakozó vezetékhálózat végpontjához kapcsolódó vízvezeték és annak tartozékai (így például vízmérô elhelyezésére szolgáló akna), amely a rajta kialakított vízkivételi helyekig szállítja a vizet;
17. közterületi vízvételi hely: a közterületen lévô közkifolyók és a tűzcsapok;
28. szolgáltatási pont:
a) ivóvíz-szolgáltatási pont: az ivóvíz bekötôvezetéknek a fogyasztó felôli végpontja,
8. § (1) A szolgáltatásért a fogyasztónak külön jogszabály szerinti díjat kell fizetnie, kivéve, ha a szolgáltatóval ennél alacsonyabb díj alkalmazásában állapodott meg.
9. § (1) Ha a fogyasztó a díjat a szerzôdésben rögzített feltételek szerint nem fizeti meg a mulasztásnak az e rendeletben meghatározott következményeire a szolgáltató - az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: ÁNTSZ) területileg illetékes intézetének egyidejű értesítése mellett - fogyasztó figyelmét felhívja.
(2) A szolgáltató a szolgáltatást a létfenntartáshoz, a közegészségügyi és tűzvédelmi követelmények teljesítéséhez, valamint az egészségügyi és gyermekintézmények ellátásához szükséges ivóvízellátás, továbbá a szennyvízelvezetésre irányuló szolgáltatás kivételével, az illetékes ÁNTSZ-nek az intézkedés bevezetését nyolc nappal megelôzô értesítése mellett, az ÁNTSZ-nek az értesítésben foglaltakkal ellentétes állásfoglalása hiányában
a) idôben és mennyiségben korlátozhatja,
b) kizárólag termelési célú ivóvíz-felhasználásnál szüneteltetheti, illetve három hónapon túli díjtartozás esetén további harmincnapos határidôvel a szolgáltatási szerzôdést felmondhatja.
(3) A közegészségügyi követelmények teljesítéséhez szükséges ivóvízellátás akkor biztosított, ha az ivóvízellátás legalább 50 l/fô/nap mennyiségben, négy emeletnél nem magasabb lakóépület esetén legfeljebb 150 m távolságon belüli, négy emeletnél magasabb lakóépületben pedig négy emeletnél nem nagyobb szintkülönbséggel járó vízvételezési lehetôséggel (közkifolyóról, tűzcsapról, szállított vízbôl) adott.
(4) A díjhátralék megfizetésének igazolásától számított öt naptári napon belül a szolgáltatónak a (2) bekezdés a)-b) pontja szerinti intézkedéseket meg kell szüntetnie.
(5) Az ÁNTSZ-nek a (2) bekezdés szerinti, az értesítésben foglaltakkal ellentétes állásfoglalása hiányában a szolgáltató a bekötôvezetéket leszűkítheti, lezárhatja.
(6) A szolgáltató a szolgáltatást a fogyasztó kérésére is szüneteltetheti, illetôleg megszüntetheti. Ennek költségei - ideértve a szolgáltatás újraindításának, továbbá a (2) és (4) bekezdés szerinti intézkedésnek a költségeit is - a fogyasztót terhelik.
10. § (1) A szolgáltatónak a szolgáltatási kötelezettsége és a szolgáltatás minôségéért való felelôssége a szolgáltatási pontig áll fenn.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat annak megállapítását célozta, hogy okozott-e a vízművek alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot akkor, amikor a vízdíjat nem fizető lakókkal szemben alkalmazott vízkorlátozás érintette azokat  lakókat is, akik a vízdíjat rendszeresen fizetik és nincs hátralékuk.
A vizsgálatot két részre bontottam.  Elsőként azt vizsgáltam, hogy a szolgáltató a rá vonatkozó jogszabályi előírásoknak megfelelően vezette-e be a vízkorlátozást a díjhátralékkal rendelkező lakosokkal szemben, majd azt is vizsgáltam, hogy az a tény, hogy a korlátozás a rendszeresen fizető fogyasztókat is érintette, kinek az érdekkörében merült fel.
A 38/1995. ( IV. 5.) Korm rendelet 9. §-a rendelkezik  arról a lehetőségről, ami a szolgáltatót megilleti a díjhátralékos fogyasztókkal szemben.  A 9. § alapján az ÁNTSz ellentétes állásfoglalása hiányában a szolgáltató a vízszolgáltatást időben és mennyiségben korlátozhatja.
A közegészségügyi követelmények teljesítéséhez a szükséges ivóvízellátás legalább 50 ft/l/nap. A négy emeletnél nem magasabb lakóépület esetén - mint a vizsgált esetben is - legfeljebb 150 m távolságon belül vízvételi lehetőséget kell biztosítani.
A díjhátralék megfizetésének igazolásától számított 5 naptári napon belül a szolgáltatónak a korlátozást meg kell szüntetnie.
A vizsgált esetben a vízkorlátozás két napig tartott, ebben az időszakban a szolgáltató a lakókkal egyezkedett, és ennek eredményeképpen a fogyasztók a tartozás kb. 1/3 részét törlesztették.
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a szolgáltató a rá vonatkozó jogszabályi rendelkezés alapján járt el, akkor, amikor a felhalmozott díjhátralékot nem rendező fogyasztók miatt az vízellátást korlátozta és a közegészségügyi követelményeknek megfelelően az érintett épületek előtt 150 méteren belül vízvételi lehetőséget biztosított.
A vizsgálat során kiderült, hogy a vízkorlátozás két napján azok a lakók is csak a közkifolyókról juthattak vízhez, akik a vízdíjat rendszeresen fizették.
Többlakásos épületeknél a fogyasztó a házközösség, mivel a mellékvízóra szerződés csak a vízdíj megosztásának, számlázásának elősegítésére szolgál. A mellékvízóra tulajdonosa a jogszabály szerint nem fogyasztó.  Ezért a szolgáltató a jogszabály értelmében az egész közösséggel szemben alkalmazhat vízkorlátozást.  Az említett kormányrendelet az egy bekötési vízórával rendelkező lakóközösségeket tekinti fogyasztónak, a közösség és egyes tagjai közötti jogviszonyt nem szabályozza.
A társasházakra és a lakásszövetkezetekre az alapító okiratra, valamint a szervezeti és működési szabályzatokra törvényi szintű rendelkezések vonatkoznak.  A magasabb szintű jogi szabályozás nem teszi lehetővé azt, hogy a közműves ivóvíz szolgáltatási átadási ponton túl, a mellékvízmérőkön keresztül történő vízhasználat díja megfizetésének elmulasztására vonatkozóan a rendelet előírásokat tartalmazzon.
A fogyasztó és a szolgáltató mellérendeltségi viszonyát, valamint a mellékvízmérővel mért vízhasználatot a vonatkozó jogszabályokon túlmenően szerződések szabályozzák.  Ezért a felek közötti konfliktus bírósági hatáskörbe tartozik.
Ezért megállapítom, hogy nem okozott a szolgáltató a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal és a lehető legmagasabb szintű testi lelki egészséghez való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot akkor, amikor a bevezetett szolgáltatás korlátozás azokat is érintette, akik díjhátralékkal nem rendelkeztek.

Budapest, 2001. június 12.

Gönczöl Katalin