OBH 5260/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte a Gyöngyösi Rendőrkapitányság járőre által 1999. november 6-án végrehajtott közúti igazoltatás módját. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követően kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti.
44. § (1) A rendőr az e törvényben és a külön jogszabályban meghatározott közlekedésrendészeti feladatának ellátása során
e) a forgalomban való részvételt megtilthatja, ha a jármű vagy vezetőjének állapota a közúti forgalom biztonságát veszélyezteti, és a további jogellenes járműhasználat megakadályozása céljából a jármű kulcsait elveheti, illetőleg a járművet más módon mozgásában korlátozhatja vagy elszállíttathatja.
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
(3) Ha a (2) bekezdésben említett határozat ellen jogorvoslati kérelem előterjesztésére nem kerül sor, az eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedéssel szemben a 93. § rendelkezésének figyelembevételével panasznak van helye.
93. § (1) Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
  (3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
32. § (1) Az igazoltatás során a rendőr elkéri az igazoltatott személyi igazolványát vagy egyéb, személyazonosságot igazoló okmányát. Ha az okmány valódisága kétséges, a rendőr ellenőrző kérdéseket tehet fel. Felszólítja az igazoltatott személyt adatainak bemondására, a bemondott adatokat az okmánnyal összehasonlítja. Ha a körülmények indokolják az igazoltatott személy adatait körözési nyilvántartásban is ellenőrizni kell.

Megállapított tényállás:
	A panaszos által beadványához mellékelt iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A Gyöngyösi Rendőrkapitányság járőre 1999. november 6-án 23 óra 40 perckor közlekedési ellenőrzés alá vonta L.F. gyöngyösi lakos gépkocsiját. Ebben a gépkocsiban a panaszos, mint utas tartózkodott. Az ellenőrzés során a járőrvezető megállapította, hogy a gépkocsi vezetőjénél nem volt vezetői engedély. Egyéb iratai rendben voltak, ezért a járőrvezető kisebb súlyú szabálysértés miatt 5000 forint helyszíni bírságot szabott ki vele szemben. A szabálysértést a gépkocsivezető elismerte, a kitöltött postai befizető lapot átvette.
	A járőr intézkedése közben a panaszos kiszállt a gépkocsiból és közölte a rendőrökkel, hogy a gépkocsivezető a barátja és a lakásukra tartanak. A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához beadványában úgy nyilatkozott, hogy az intézkedő rendőrt személyesen ismerte. Ezzel szemben a járőrtárs igazoltatta, majd - mivel mindent rendben talált - visszaadta a személyi igazolványát. A járőrvezető újra elkérte a panaszos igazolványát és az adatokat rádión ellenőrizte. A panaszos az ellenőrzés alatt, a hideg időjárás ellenére, a járőrkocsi mellett állt. A hidegtől mellkasi fájdalmai lettek, amellett a felesleges rendőri intézkedést jogszerűtlennek, embertelennek és megalázónak tartotta.
	Az intézkedés ellen tett panaszát a Gyöngyösi Rendőrkapitányság vezetője megvizsgálta, ennek eredményéről 10/30-1999. Rp. számú határozatában értesítette. A határozat elleni panaszát a Heves Megyei Rendőr-főkapitányság 70-41/1999. Rp. sz. határozatával elutasította. A megyei rendőrfőkapitány vizsgálatának megállapítása szerint a járőr nem gátolta meg abban, hogy az adatok ellenőrzésének idejére a gépkocsiba üljön. A határozatban  felhívták a figyelmét arra, hogy 30 napon belül a bíróságtól kérheti a határozat felülvizsgálatát.  	

A vizsgálat megállapításai:	
	A panasz érdemi vizsgálata során a következőket állapítottam meg. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának és általános helyettesének eljárása a hatóságok által az állampolgároknak és más személyeknek alkotmányos jogaikkal összefüggésben okozott visszásság megállapítását vagy kizárását, illetve a visszásság orvoslását célozza. A hatóságok által elkövetett törvénysértés általában önmagában is alkotmányos visszásságot okoz - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben -, ám erre alkalmas lehet minden olyan intézkedés vagy mulasztás is, amely nem valósít meg ugyan törvénysértést, de az alkotmányos jogokkal összefüggésben sérelmet vagy ennek közvetlen veszélyét okozza. 
	A panaszost a rendőrök - mivel utasként tartózkodott a gépkocsiban - nem igazoltatták. Ellenőrzésére csak azt követően került sor, hogy a gépkocsiból saját elhatározásából, külön felszólítás nélkül kiszállt. Az igazoltatás módja, az adatok ellenőrzése nem sértette a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény, illetve a rendőrség szolgálati szabályzatáról kiadott 3/1995. (III.1.) BM rendelet előírásait.
	A panaszos és az ellenőrzést végző rendőrök állítása közötti ellentmondás - amely szerint az adatok ellenőrzésének idejére a panaszost nem engedték a rendőrök visszaszállni a gépkocsiba - az országgyűlési biztos eszközeivel nem tisztázható. Ettől eltekintve, a személyi adatok rádión történő egyeztetésének időtartamára az igazoltatott személy visszatartása az intézkedés helyszínén, nem jogszabálysértő és nem érinti az igazoltatott személy alkotmányos jogait.
	A panaszos második beadványában sérelmezte, hogy amikor a járőrvezető kérésére a tokban lévő személyi igazolványát átadta, a rendőr a tokban elhelyezett egyéb igazolványait és iratait is átnézte. Erre abból következtetett, hogy a visszaadást követően ellenőrizte az iratait és azok elhelyezési sorrendje megváltozott. Tekintettel arra, hogy a rendőrök csak a személyi igazolványát kérték el, a panaszosnak jogában állt volna csak ezt az egy okiratot átadni. A panaszos egyéb irataiba való betekintéssel összefüggésben legfeljebb akkor lenne vizsgálható az esetleges jogsértés, ha ezek átadását a rendőrök kezdeményezték volna. 

	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. március 31.

Dr. Polt Péter