OBH 4966/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a közös tulajdonban álló ingatlanán lakóházától cca 2 méterre a társtulajdonosa által épített és használt árnyékszéket a kecskeméti jegyző nem szüntetteti meg.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálat indult a legmagasabb testi egészséghez való alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt.

Érintett alkotmányos jogok:
•	2. § (1) bekezdés: A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	13. § (1) bekezdés: A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
•	18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
•	57. § (5) bekezdés: A Magyar Köztársaságban  a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
•	70./D. § (1) bekezdés: A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Alkalmazott jogszabályok:
•	1959. évi IV törvény a polgári törvénykönyvről (Ptk.)
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól   (Áe.)
•	1964. évi III. törvény az építésügyről
•	1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Ét.)
•	253/1997. (XII.20.) kormányrendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK) 

Megállapított tényállás:
	Eljárásom során tájékoztatást kértem a helyi jegyzőtől, valamint az ÁNTSZ Bács-Kiskun Megyei Intézete vezetőjétől.
	A kapott tájékoztatásokból megállapítható, hogy a panaszos lakóházát 1985-ben építették, arra az építtető fennmaradási engedélyt kapott, 1987-ben. Ezt a fennmaradási engedéllyel rendelkező épületet vette meg a panaszos. Az árnyékszék a társtulajdonos lakóépületétől 20 méterre, míg a panaszos lakóépületétől 1,5 méterre, az utcai telekfronttól 2 méterre található. Az ÁNTSZ arról tájékoztatta hivatalomat, hogy az árnyékszék kialakítása sem az építéskori, sem a jelenlegi építésügyi jogszabályoknak nem felel meg, ugyanakkor a használata nem veszélyeztet közegészséget. 
	A helyi építésügyi hatóság a hatályos építésügyi törvényre hivatkozva - figyelemmel arra, hogy az építkezés több mint tíz éve történt - arra az álláspontra helyezkedett, hogy nem tudja elbontatni a kérdéses építményt. Erről tájékoztatta a kérelmezőt. 

A vizsgálat megállapításai:
	A rendelkezésre álló iratokból megállapítottam és ezt a panaszos sem vitatta, hogy lakóingatlana vásárlásakor a kérdésese árnyékszék már állt, azt több mint tíz éve használják.
Az építésügyi hatóság kialakított álláspontja a panaszos kérelemének a hatósághoz történt benyújtásának idején hatályos  Ét. 48. § (8) bekezdésén alapult. E jogszabályhely szerint az építésügyi hatóság a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet.
	A vizsgált esetben azonban a jegyző nem tisztázta kellően a tényállást, megelégedett azzal, hogy tudomása volt a panaszos lakóházának építési körülményeivel, annak időpontjával.
	A panaszos jogelődje  évekkel ezelőtt kezdeményezte az általa épített lakóépülethez (megjegyzem, szabálytalan bővítése miatt) közel került árnyékszék bontását. Kezdeményezése azonban nem járt sikerrel, miután az árnyékszéket már az építkezés idején is több mint 10 éve használták. A létesítéskor hatályban volt építésügyi törvény 37. §  c) pontja  lehetőséget adott az építésügyi hatóság részére az építmény (jelen esetben az árnyékszék) felülvizsgálatára,  és  szükség esetén elrendelhette annak felújítását, átalakítását vagy lebontását, ha annak állapota az állékonyságot, az egészséget, az élet- vagy közbiztonságot veszélyezteti, a városképet rontja. Ez az intézkedés nem történt meg.
	A Ptk. 75. § (1) bekezdése kimondja, hogy a személyhez fűződő jogokat mindenki köteles tiszteletben tartani. A 76. §-a  szerint a személyhez fűződő jogok sérelmét jelenti különösen a testi épség, az egészség, valamint a becsület és az emberi méltóság megsértése. Álláspontom szerint a lelki egészség ugyanolyan védelemben részesül, mint a testi egészség. Nem vitásan egy, a lakóhelytől két méterre lévő árnyékszék állandó használatával, annak "tartalma" és szaghatása miatt folyamatosan negatívan befolyásolja az ott élők életét, pszichéjét, zavarva az ingatlan rendeltetésszerű használatát. A Ptk. 100. § alapján  a tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné. Jelen esetben függetlenül attól, hogy a panaszos az ingatlan vételekor tisztában kellett, hogy legyen az árnyékszék meglétéről, és jelenlegi használatáról is, annak a lakóháztól való közelsége (szabálytalan létesítés miatt) szükségtelenül zavarja őt, miután az árnyékszék az ingatlanon feltehetően máshol is elhelyezhető, illetőleg a korszerű építésügyi elvárásoknak megfelelően  zártrendszerűvé tehető lenne, illetőleg a lakóház korszerűsítésével is megszűntethető az egészséget veszélyeztető használat.  Ugyanakkor nem csak egészségügyi okokból  szükséges intézkedni az árnyékszék elbontásáról, hanem miután az utcafronttól két méterre van, a városképi szempontokat figyelembe véve is megengedhetetlen annak megléte a beépítés helyén. A Ptk. 7. § (1) értelmében a törvényben biztosított jogok védelme az állam minden szervének kötelessége.
	A már hivatkozott jelenleg hatályos Ét. 47. § (2) bekezdése  kötelező feladatot ír elő a jegyző (építésügyi hatóság) terhére: „Az építésügyi hatóságnak el kell rendelni: b) az építmény, az építményrész állékonyságát, az életet, egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető, valamint (2000. március 1-től) az engedély nélküli használat megszüntetését.
c) az építmény, építményrész hibáinak, hiányosságainak megszüntetését, ha azt rendeltetésszerű és biztonságos használatra nem alkalmas módon építették meg, vagy ezáltal idegen ingatlanban az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető állapot keletkezett,
d) az építmény jókarbantartására vonatkozó kötelezettség teljesítését, illetőleg az építmény felülvizsgálatát, szükség szerinti átalakítását, felújítását, helyreállítását vagy lebontását, ha annak állapota az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyezteti.
Míg az Ét. 48. §-a az abban felsorolt esetekre az építésügyi hatósági intézkedésre időbeli korlátot állít, addig a 47. § (2) bekezdése az egészséget veszélyeztető építmény használatának megszűntetésére, helyreállításának, lebontásának elrendelésére  határidőre tekintet nélkül ír elő szükség  szerint intézkedési kötelezettséget.
	A konkrét ügyben arra a megállapításra jutottam, hogy a panaszos bejelentése alapján a tényállás tisztázásának elmulasztásával a panaszosnak a tulajdonhoz (rendeltetésszerű használat) fűződő, valamint az egészséges környezethez és a legmagasabb szintű egészséghez való alkotmányos jogával összefüggésben visszásság keletkezett. Az árnyékszék esetleges elbontásának elrendelésével és más helyre telepítésével felmerülő költségek kérdése természetesen a tulajdonostársak közötti megállapodás, ennek hiányában polgári perben eldöntendő kérdés. Visszásságot okozott a jegyzői eljárás azzal is, hogy nem hozott érdemi határozatot a panaszos kérelmére. Ezzel megsértette az Áe. 42. §-ában előírtakat, miszerint a közigazgatási szerv az ügy érdemében határozatot köteles hozni. Az Áe. 15. § (1) bekezdésében foglaltak szerint az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. A határozat elmulasztásával visszásság keletkezett, miután határozat hiányában a panaszos nem élhet az Alkotmányban biztosított jogorvoslati jogával. 
	A mulasztásban megnyilvánuló visszásság megszűntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján: 
	Felkérem Kecskemét Megyei Jogú Város jegyzőjét, hogy a panasz alapját képező beadványt bírálja el határozattal.
	Felkérem továbbá, hogy a kezdeményezés tekintetében kialakított álláspontjáról és a tett intézkedéséről az Obtv. 21. § (2) bekezdése alapján 30 napon belül tájékoztasson.

Budapest, 2001. október 15.

Lenkovics Barnabás