OBH 4842/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Magyarországon élő, amerikai állampolgár panaszos beadványában sérelmezte, hogy 1999. szeptember 16-án a határon visszatartották, majd a Soproni Rendőrkapitányságra előállították, ahol nem tették lehetővé a számára, hogy az előállításáról bárkit is értesítsen.
Az ügyben a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Határőrség országos parancsnokától és a soproni rendőrkapitánytól tájékoztatást, ill. a vonatkozó iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság elve; tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
Személyes szabadsághoz és biztonsághoz való jog (Alkotmány 55. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1997. évi XXXII. törvény a határőrizetről és a határőrségről:
22. § (1) A Határőrség rendészeti tevékenysége során ellátja a következő feladatokat:
b) más hatóságokkal együttműködve ellenőrzi az államhatáron áthaladó személy- és járműforgalmat, a szállítmányokat, biztosítja a határátkelőhelyek rendjét;
54. § A Határőrség a határrendészeti feladatkör ellátása során a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (a továbbiakban: Rtv.) IV-IX. fejezeteinek rendelkezéseit az e törvényben meghatározott eltérésekkel alkalmazza. Ennek során a Rendőrség alatt Határőrséget, rendőr alatt határőrt, feladatokon a Határőrség e törvényben előírt feladatait kell érteni.

66/1997. (XII. 10.) BM rendelet az 1997. évi XXXII. törvény végrehajtásáról:
34. § (1) A feltartóztatás a határőrnek az a szolgálati tevékenysége, amelynek során azt a személyt, aki személyazonosságát nem tudja igazolni, a személyazonosságának igazolását megtagadja vagy az igazolásra történő felszólításnak nem engedelmeskedik, továbbá azt, akitől felvilágosítást kér - annak idejére - az intézkedés helyszínének elhagyásában korlátozza, vagy a további intézkedés végrehajtásáig a helyszín elhagyásában megakadályozza.
(2) A feltartóztatást meg kell szüntetni, ha az intézkedés célját elérte, és további intézkedésre nincs szükség.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv., az 1999 szeptemberében hatályos szöveg):
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
33. § (1) A rendőr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
b) aki ellen külön törvény vagy nemzetközi szerződés alapján elfogatóparancsot adtak ki, vagy akinek személykörözésben az elfogását rendelték el;
36. § (1) A Rendőrség a bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható vagy az eltűnt személy, tárgy felkutatására, továbbá ismeretlen holttest azonosítására körözést rendelhet el.

1987. évi 13. tvr. a konzuli kapcsolatokról Bécsben, 1963. április 24-én elfogadott egyezmény kihirdetéséről:
36. cikk 1. A küldő állam honosaival kapcsolatos konzuli feladatok gyakorlásának megkönnyítése érdekében:
b) amennyiben az érdekelt személy ezt kéri, a fogadó állam illetékes hatóságai kötelesek késedelem nélkül értesíteni a küldő állam konzuli képviseletét, ha annak konzuli kerületében a küldő állam honosságával rendelkező valamely személyt letartóztattak, bebörtönöztek, előzetes letartóztatásba helyeztek vagy bármely más módon feltartóztattak. A letartóztatott, bebörtönzött, előzetes letartóztatásba helyezett vagy bármely más módon feltartóztatott személy részéről a konzuli képviselethez intézett mindenfajta közlést, a fogadó állam illetékes hatóságai ugyancsak késedelem nélkül kötelesek továbbítani. E hatóságok kötelesek késedelem nélkül felvilágosítani az érdekelt személyt a jelen bekezdés alapján biztosított jogairól;
c) a konzuli tisztviselőknek joguk van ahhoz, hogy a küldő állam letartóztatott, bebörtönzött, előzetes letartóztatásba helyezett vagy bármely más módon feltartóztatott honosát felkeressék, vele személyesen beszéljenek, illetve levelezzenek és ellássák jogi képviseletét. A konzuli tisztviselőknek joguk van felkeresni a küldő állam olyan honosait is, akiket konzuli kerületükben bírói ítélet alapján bebörtönöztek vagy fogvatartanak. A konzuli tisztviselőknek azonban tartózkodniuk kell a bebörtönzött, előzetes letartóztatásba helyezett vagy bármely más módon feltartóztatott személy érdekében való fellépéstől, ha az illető ezt kifejezetten ellenzi.

1973. évi 22. tvr. a Magyar Népköztársaság és az Amerikai Egyesült Államok közötti konzuli egyezmény kihirdetéséről: 
41. cikk (1) Minden olyan esetben, amikor a küldő állam állampolgárát előzetesen letartóztatják vagy személyes szabadságától bármilyen módon megfosztják, a fogadó állam illetékes hatósága erről a küldő állam illetékes konzulátusát megfelelően értesíti. Az értesítést haladéktalanul meg kell adni, de minden esetben három napon belül.
(2) A konzuli tisztviselő jogosult az előzetesen letartóztatott vagy a személyes szabadságától egyéb módon megfosztott állampolgártól leveleket vagy egyéb közléseket kapni és megtenni a szükséges lépéseket az iránt, hogy az illető jogi segítséghez és képviselethez jusson.
(3) A konzuli tisztviselő ugyancsak jogosult az említett állampolgárt meglátogatni, vele beszélni és vele érintkezésbe lépni. A látogatásokat legkésőbb az előzetes letartóztatástól vagy a személyes szabadságtól egyéb módon való megfosztástól számított négy nap eltelte után meg kell engedni.
(7) A fogadó állam illetékes hatóságai haladéktalanul tájékoztatják a küldő állam érdekelt állampolgárát azokról a jogokról, amelyeket számára e cikk biztosít.

A megállapított tényállás:
	A Soproni Vámhivatal parancsnokának tájékoztatása szerint a panaszos 1999. szeptember 16-án 11.45-kor jelentkezett kilépésre a Soproni Vámhivatal Bécsi úti Kirendeltségén, az általa vezetett személygépkocsival. A vámvizsgálat során az automatikus gépjárműazonosító rendszer riasztójelzést adott, mire a forgalom ellenőrzését végző pénzügyőr a gépkocsit a forgalmi sávból kisorolta, majd a panaszos útlevelét, a gépkocsi forgalmi engedélyét és indítókulcsát magához vette.
Ezt követően a vámhivatal munkatársai ellenőrizték a nyilvántartást, melyben sem a panaszos, sem a gépjármű nem szerepelt, ezért megkeresték a BM Határőrség Határforgalmi Kirendeltségét és a Soproni Rendőrkapitányságot. A rendőrségtől kapott információ szerint a gépkocsit a Budapesti XVIII. kerületi Rendőrkapitányság körözte, ennélfogva a rendőrség kérte, hogy a panaszost a rendőrjárőrök kiérkezéséig tartóztassák fel.
A rendőrök 13.40-kor érkeztek a helyszínre, ahol igazoltatták a panaszost. A panaszos feleségének a tulajdonát képező gépkocsi adatainak visszaellenőrzése során megállapították, hogy a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság körözést adott ki erre a rendszámú személygépkocsira, valamint - egyedi azonosító jel meghamisításának bűntette miatt - a gépjárművezető elfogását rendelete el. A körözés alapján a panaszost a Soproni Rendőrkapitányságra előállították, és tolmács segítségével meghallgatták. A megkeresett XVIII. kerületi Rendőrkapitányság ezt követően közölte, hogy a körözés - a rendszám elírása miatt - téves volt, ezért visszavonták. Az előállított panaszost 17.00-kor bocsátották szabadon.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszossal szemben alkalmazott személyes szabadságot korlátozó intézkedésről szóló rendőri jelentés szerint a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság 16.50-kor értesítette őket, hogy a keresett rendszám nem egyezik meg az általuk lefoglalt gépkocsi rendszámával. A tájékoztatás szerint az ügyben szabálysértési eljárást folytatnak (158-4/70/99.ált. számon) egy XVIII. kerületi lakos bejelentése alapján, aki a jegyzőkönyvet úgy töltötte ki, hogy a hatósági jelzéseket a panaszos által vezetett gépjármű rendszámával azonosnak lehetett olvasni. A bejelentő általi elírás miatt a körözést hibásan adták ki, az ismételt ellenőrzés során azonban kiderült a tévedés, és intézkedtek a körözés módosításáról.
A rendelkezésre álló iratok alapján megállapítható, hogy a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság eljárása során mulasztás történt, hiszen a jegyzőkönyvet nyilvánvalóan nem a bejelentőnek, hanem egy rendőrségi dolgozónak kellett volna kitöltenie, vagy legalább ellenőriznie az adatok pontosságát, illetve olvashatóságát. Ezt a felelősséget semmiképp sem lehet a bejelentőre hárítani. A hibás jegyzőkönyv alapján került sor a körözés kiadására, majd a panaszos elfogására és személyi szabadságának a korlátozására. Megállapítható továbbá, hogy a bűnügyi osztályvezető 1999. szeptember 16-i értesítése szerint szabálysértési eljárást folytattak az ügyben, a körözés okaként viszont a "bűncselekmény tárgya" megjelölés szerepel a kiadott körözésben. 
Mindezekre tekintettel vizsgálatom során megállapítottam, hogy a rendőrség mulasztása visszásságot okozott a panaszos személyi szabadsághoz való jogával összefüggésben. Az időmúlásra és az időközben kiadott, a személy és tárgykörözésről szóló 2001. évi XVIII. törvényre figyelemmel ajánlást nem teszek, de felhívom a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjének a figyelmét a minden szempontból körültekintőbb eljárásra körözések elrendelése során.
	A panaszos ugyanakkor elsősorban azt sérelmezte, hogy előállítása ideje alatt nem volt lehetősége arra, hogy telefonáljon. A Soproni Vámhivatal parancsnokának tájékoztatása szerint a panaszos a vámhivatal munkatársai felé nem jelezte ezt az igényét, de korlátozás nélkül használhatta volna a határállomáson üzemelő nyilvános telefont. A Soproni Rendőrkapitányság vezetője által megküldött iratok között nem szerepel semmilyen feljegyzés az értesítéssel kapcsolatban. Az Rtv. 18. § (1) alapján azonban a fogvatartott részére biztosítani kell a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen. A konzuli kapcsolatokról szóló bécsi egyezmény, illetve az Amerikai Egyesült Államiokkal megkötött kétoldalú nemzetközi egyezmény alapján a rendőrségnek kötelessége a személyes szabadságától megfosztott külföldi állampolgárt jogairól felvilágosítani és a küldő állam konzulátusát értesíteni.
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a Soproni Rendőrkapitányság elmulasztotta értesíteni az Amerikai Egyesült Államok konzulátusát, ezáltal visszásságot okozott a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. Az időmúlásra tekintettel ajánlást nem teszek, de arra kérem a soproni rendőrkapitányt, hogy hívja fel az érintett személyi állomány figyelmét a konzuli egyezmény vonatkozó szabályainak maradéktalan betartására.

Budapest, 2002. április 19.

Takács Albert