OBH 4792/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső
Az eljárás megindulása:
	Panaszos beadványában sérelmezte, hogy rövidebb tartamú szabadságvesztését a Budapesti Fegyház és Börtönben kell töltenie, pedig kérelmezte, hogy Debrecen melletti községben lakó feleségével és négy kiskorú gyermekével a kapcsolattartás, a látogatás megkönnyítése, az utazási költségek csökkentése érdekében helyezzék át a  Debreceni BV. Intézetbe. Sérelmezte azt is, hogy Budapesten nem foglalkoztatják, arra Debrecenben biztosan nyílna lehetőség. Panaszos szerint az elitélteket lakóhelyüktől 100 kilométeren belül levő intézetben kell elhelyezni.
	Az ügyben korábban tájékoztatást kértem a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától aki az áthelyezési kérelmet elutasító II. fokú határozat, továbbá az állásfoglalása megküldésével tájékoztatott.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság elve, ebből fakadóan a tisztességes, méltányos eljáráshoz  való jog  (Alkotmány. 2.§ /1/ bek.)
Panasz és kérelem előterjesztésének joga ( Alkotmány. 64. § )

Alkalmazott jogszabályok:
6/1996 (VII.12.) IM. rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól.
	31. § (1) A szabadságvesztés végrehajtására a jogszabályokban foglalt feltételeknek megfelelő intézetet az Országos Parancsnokság illetékes szervezeti egységének a vezetője jelöli ki.
	(2) Az elítélt az (1) bekezdés rendelkezésétől eltérő intézetbe - a kijelölésre jogosult engedélye alapján - akkor szállítható, ha
a) a kijelölt intézetben nincs férőhely;
b) a más intézetben való elhelyezés biztonsági okból indokolt;
c) az elítélt más intézetben való elhelyezését kérte;
d) a megfelelő foglalkoztatására csak más intézetben van lehetőség;
e) jogszabály így rendelkezik.
	(3) Az elítélt a (2) bekezdés szerinti intézetbe csak akkor szállítható, ha ott a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára, illetve az elítéltek elkülönítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések végrehajtása biztosított.
	39. § (1) Az elhelyezés során
a) a különböző végrehajtási fokozatba tartozókat egymástól,
b) a férfiakat a nőktől,
c) a fiatalkorúakat a felnőttkorúaktól,
d) az előzetesen letartóztatottakat az elítéltektől,
e) a fekvőbetegeket az egészségesektől, a betegek közül a fertőzőket a nem fertőzőektől, a HIV-fertőzőtteket a többi fogvatartottól
el kell különíteni.
1979. évi 11. Tvr. a büntetések és intézkedések végrehajtásáról
	24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban - és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.

A vizsgálat megállapítása:
	 Megkeresésemre a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka arról tájékoztatott, hogy a panaszos kérésének teljesítésére jogszabályi akadályok miatt nem kerülhet sor.
Tájékoztatás szerint a Hajdú-Bihar megyei Büntetés-végrehajtási Intézet zsúfolt, egyébként az intézet az előzetes letartóztatásba helyezett személyek befogadására szolgál, ezért panaszos oda nem helyezhető át. A 6/1996. /VII. 12./ IM. rendelet 39. § /1/ bekezdésének d./ pontja értelmében  az elitélt és az előzetes letartóztatott személyeket egymástól el kell különíteni.
	Panaszos ugyan utal arra, hogy 1997-ben 9 hónapot a Debreceni BV. intézetben töltött, de arra nincs adat, hogy ezen időtartam alatt elitélt volt-e vagy az előzetes letartóztatása idejével a büntetését egyben kitöltötte-e.
	A büntetések végrehajtásáról szóló jogszabályok nem tartalmaznak kötelező jellegű előírást arra nézve, hogy az elitéltet lakhelyétől milyen távolságra levő büntetés-végrehajtási intézetben kell elhelyezni, a közelség csak  lehetőségként szerepel az egyéb feltételek mellett. Több hasonló panasz vizsgálati tapasztalata szerint a büntetés-végrehajtási intézetek az áthelyezési kérelmektől általában nem zárkóznak el, csak abban az esetben, ha azt a jogszabályok nem teszik lehetővé.
	A megkeresésemre kapott tájékoztatás és a vonatkozó jogszabályok alapján megállapítottam, hogy a panaszos kérelmét jogszabályi előírások betartása érdekében kellett elutasítani. Az áthelyezési kérelmével összefüggésben jogorvoslati joga biztosított volt.  Sérelme így  alkotmányos állampolgári jogokkal összefüggésbe nem hozható, ezért vizsgálatomat ajánlás nélkül lezártam.

Budapest, 1999. december 21.

Dr. Polt Péter