OBH 4757/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	A panaszos a beadványában azt sérelmezi, hogy bár az általános iskola igazgatója a Beszédvizsgáló Országos Szakértői és Rehabilitációs Bizottság javaslata alapján gyermekét a magyar nyelv és az idegen nyelv tantárgy kötelező írásbeli része alól mentesítette azzal, hogy tudásáról szóban köteles számot adni, a magyar nyelvet tanító szaktanár a tanuló írásbeli teljesítményét folyamatosan értékeli. Ez azzal a következménnyel jár, hogy a gyermek a kudarcok miatt szorong, teljesítményét a félelem erősen csökkenti. Így pedig lehetetlenné válhat számára az iskola befejezése és az, hogy szakmát tanuljon, amihez egyébként kedve és képessége is lenne. Nem világos az sem a panaszos szerint, hogy a szakmunkásképző intézménybe való felvételkor is figyelembe veszik-e az írásbeli értékelés alól kapott felmentést.
	A panaszban foglaltak több alkotmányos joggal (az ifjúság védelemhez, gondoskodáshoz való joga, az esélyegyenlőség segítéséhez, a művelődéshez, a munkához való jog) összefüggő visszásság lehetőségére utalnak, ezért az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. Ennek során nem a panasszal érintett iskola gyakorlatát vizsgáltam, hanem általános jelleggel kívántam tisztázni a kérdést, figyelemmel arra, hogy a panaszos hangsúlyozta: a gyermek iskolájával, a pedagógusok munkájával egyébként elégedett, és beadványát ezért nem panasznak szánja, hanem abban kér segítséget, hogy a közoktatási törvény értelmezése helyesen történjen, mert ez a probléma másokat is érint. Ugyanezen indokok miatt tekintettem el attól a feltételtől, hogy csak olyan panasz esetén járhatok el, amelyben a közigazgatási jogorvoslatot már kimerítették.
	Az ügyben tájékoztatást kértem a Beszédvizsgáló Országos Szakértői és Rehabilitációs Bizottság  Gyógypedagógia Szolgáltató Központ igazgatójától. Vizsgálatom megállapításai az igazgató asszony tájékoztatásán alapulnak.

A vizsgálatban alkalmazott jogszabályok
	A közoktatásról szóló - többször módosított - 1993. évi LXXIX. törvény, különösen a 30. § (9) bekezdése "A testi, érzékszervi, értelmi, beszéd- és más fogyatékos tanulót, illetve a beilleszkedési zavarral, tanulási nehézséggel, magatartási rendellenességgel küzdő tanulót - jogszabályban meghatározott munkamegosztás szerint a szakértői és rehabilitációs bizottság vagy a nevelési tanácsadó szakértői véleménye alapján - az igazgató mentesíti - a gyakorlati képzés kivételével - egyes tantárgyakból, tantárgyrészekből az értékelés és minősítés alól. Ha a tanulót egyes tantárgyakból, tantárgyrészekből mentesítik az értékelés és minősítés alól, az iskola - az e törvény 52. §-ának (7) bekezdésében, valamint (10) bekezdésének c) pontjában meghatározott időkeret terhére - egyéni foglalkozást szervez részére. Az egyéni foglalkozás keretében - egyéni fejlesztési terv alapján - segíti a tanuló felzárkóztatását a többiekhez. Az alapműveltségi vizsgán és az érettségi vizsgán az érintett tantárgyak helyett a tanuló - a vizsgaszabályzatban meghatározottak szerint - másik tantárgyat választhat. A tanuló részére a felvételi vizsgán, az osztályozó vizsgán, a köztes vizsgán, a különbözeti vizsgán, a javítóvizsgán, az alapműveltségi vizsgán, illetve az érettségi vizsgán, a szakmai vizsgán biztosítani kell a hosszabb felkészülési időt, az írásbeli beszámolón lehetővé kell tenni az iskolai tanulmányok során alkalmazott segédeszköz (írógép, számítógép stb.) alkalmazását, szükség esetén az írásbeli beszámoló szóbeli beszámolóval vagy a szóbeli beszámoló írásbeli beszámolóval történő felváltását."
A képzési kötelezettségről és a pedagógiai szakszolgálatról szóló - többször módosított - 14/1994. (VI.24.) MKM rendelet.

A vizsgálat megállapításai
1)	Nagy gyakorisággal előfordul, hogy a szülők panaszolják a Bizottságnál, hogy az oktatási intézmény vezetője vagy a szakpedagógus nem fogadja el a Bizottság szakértői véleményében tett javaslatát. Ilyenkor a Bizottság a közoktatási törvény 30. § (9) bekezdésének fénymásolatát küldi el az iskolának, amely szerint a tanuló mentesítése az értékelés alól a bizottság javaslatára nem lehetőség, hanem kötelező. Egyúttal tájékoztatják a szülőt arról, hogy az iskola nemleges - a részleges felmentést megtagadó - döntése ellen fellebbezhet. (Eredménytelenség esetén akár bírósághoz is fordulhat.) Ez azonban nehezen járható út, mert a szülő nem szeretné kicsit sem veszélyeztetni egy ilyen eljárással a jó viszonyt a figyelemre különösen ráutalt gyermekének az iskolájával.
2)	Az igazgató asszony válasza szerint "Az anyanyelv magyar nyelvtan-helyesírás vagy az idegen nyelv írásbeliségének számonkérése alóli mentesítés azt jelenti, hogy a tanuló minden esetben szóban számol be tudásáról. Nyelvtanból is!, a nyelvtani szabályokat szóban mondja el egy-egy példával alátámasztva. Így mentesül a súlyos diszlexiás-diszgráfiás-diszortográfiás (nyelvtanilag helyesen írni képtelen) tanuló a helyesírás értékelése alól, azaz fogyatékossága miatt egyéni elbírálásban részesül, biztosítva a bukásmentességet." A közoktatási törvény említett bekezdése e mentesítés mellett az iskola kötelezettségévé teszi, hogy egyéni foglalkozás keretében segítse a tanuló felzárkózását a többiekhez. Ehhez külön órakeretet, kiemelt normatív támogatást is biztosít (52. § (7) bek.). Nem fogadható el tehát olyan érv, hogy a nyelvtan ismeret értékeléséhez, az írásbeliség elengedhetetlen, és az sem, hogy a külön foglalkozásra nincs idő. (Igaz ezt a külön órakeretet, csak 1999. szeptember 1-jétől határozta meg a törvény.) Az értékelés alól való mentesítés alapján az egyéni foglalkozás kötelező.
3)	Ha a tanuló valamilyen mentesítést kapott (írásbeliség, szóbeliség alól) az általános iskolában, akkor ezt a Bizottság - a kontroll vizsgálatok alapján - a további tanulmányok időszakára is kiterjeszti (középiskolára, érettségire). A panasszal érintett konkrét esetben a bizottsági javaslat ezt ugyancsak külön is rögzíti, így - ha a felvételit tartó középfokú oktatási intézmény jogszerűen jár el - a vizsgán írásbelire nem kerülhet sor.
4)	A Beszédvizsgáló Országos Szakértői és Rehabilitációs Bizottság szakértői véleményének javaslatai a közoktatási törvény rendelkezését megjelölve konkrét javaslatot tartalmaznak; kérik, hogy a gyermekkel külön is foglalkozzon a pedagógus, és tájékoztatnak a tanuló után járó felemelt normatív támogatásról is. Ha a teljesítmény értékelését illetően bizonytalanság, esetleg véleménykülönbség alakulna ki a szülő és az iskola között, akkor a 14/1994. (VI.24.) OM rendelet 5. § (1) bekezdése alapján az iskolának a Bizottságtól kellene véleményt kérnie, illetőleg a szülő jelzése nyomán a Bizottság munkatársa (szakértője) rövid úton is segítheti a helyes megoldást. 

A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy a gyermek, a tanuló védelemre, gondoskodásra, az esélyegyenlőség segítésére való alkotmányos jogával (Alk. 16. § (1) bek., 67. § (1) bek., 70/A. § (3) bek.) összefüggésben visszásságot okoz, de veszélyezteti a művelődéshez (Alk. 70/F. §) és közvetve a munkához (Alk. 70/D. §) való jogát, ha a fogyatékosságnak megfelelő értékelési (minősítési) mentességet az iskola ténylegesen nem biztosítja, illetőleg ha - 1999. szeptember 1-je után - az ugyancsak törvény alapján járó egyéni foglalkozást nem nyújtja a gyermeknek.

Ajánlás
1)	Az előbbiekben ismertetett körülményekre való tekintettel a helyzet javításának lehetőségét elsősorban abban látom, ha az iskolák vezetői, a pedagógusok mind szélesebb körű, részletes tájékoztatást kapnak (pl. továbbképzésük keretében) az értékelés alól történő felmentés pontos tartalmáról, az ezzel összefüggő feladataikról.
	Ezen túlmenően szükséges, hogy a mentesítéssel kapcsolatos intézményi feladatok ellátását az erre illetékes szervek (törvényességi és szakmai ellenőrző szervek) ellenőrizzék, hogy főként ne a szülők kényszerüljenek panaszaikkal jelezni a hiányosságokat.
	Felkérem ezért az oktatási minisztert, hogy a rendelkezésére álló eszközökkel segítse mindezeknek a megvalósítását. 
	Kérem a minisztert, hogy ajánlásomról az állásfoglalását az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján 30 napon belül szíveskedjék közölni; egyetértése esetén kérem a tájékoztatását arról is, hogy milyen intézkedést kíván tenni. 
2)	Felkérem a Beszédvizsgáló Országos Szakértői és Rehabilitációs Bizottságot, hogy - az eddigi együttműködésük mellett - a felmentéssel kapcsolatos hibák megszüntetését a szülő kérésére az intézménynek adott szakmai tájékoztatásával is segítse.
	Kérem a Bizottság elnökét, hogy az ajánlásomra vonatkozó állásfoglalásáról ugyancsak 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni. 

Budapest, 2001. április 21.

Gönczöl Katalin