OBH 4573/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Szegedi Fegyház és Börtönben fogvatartott panaszos beadványában sérelmezte, hogy az Alföldi Bútorgyártó Kft-nél végzett munkájáért a minimálbérnél jóval alacsonyabb összeget kap. A Kft. semmilyen szerződést nem köt az elítéltekkel.
Az ügyben alkotmányos állampolgári joggal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a bv. intézet parancsnokától iratokat, az igazságügy-minisztertől pedig tájékoztatást kértem az elítéltek munkáltatásával kapcsolatosan.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § (2) bekezdés);
•	Egyenlő munkáért egyenlő bérhez való jog (Alkotmány 70/B. § (2) bekezdés)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
33. § (1) Az elítélt köteles - különösen -
d) a kijelölt munkát szakismereteinek és a képességeinek megfelelően, fegyelmezetten elvégezni, a munkavédelemmel és a környezetvédelemmel kapcsolatos előírásokat megtartani;
44. § (1) Az elítéltek munkáltatása a szabadságvesztés végrehajtásának fontos része. Célja az, hogy elősegítse az elítélt testi és szellemi erejének fenntartását, lehetőséget adjon a szakmai gyakorlottság megszerzésére és fejlesztésére, és ezáltal megkönnyítse, hogy a szabadulása után a társadalomba beilleszkedjék.
(2) Az elítéltet a büntetésvégrehajtási intézet adottságainak megfelelően kell társadalmilag hasznos munkával foglalkoztatni.
(3) A munka kijelölésénél figyelembe kell venni az elítélt testi és szellemi képességeit, lehetőség szerint a szakmai képzettségét és érdeklődését is.
45. § (1) Az elítéltnek a munkavégzéssel kapcsolatos jogaira és kötelezettségeire a munkajog általános rendelkezései az irányadók, a büntetésvégrehajtás sajátosságaiból fakadó eltérésekkel.
(2) Gondoskodni kell az egészséges és biztonságos munkavégzésről.
(3) Az elítélt munkaideje megegyezik a munkajogi rendelkezésekben megállapított munkaidővel.
(4) Az elítéltet munkájáért az általános bérezési elvek figyelembevételével kell díjazni. Ha az elítélt munkavégzés helyett tanulmányokat folytat, ennek idejére jogszabályban meghatározott mértékű pénzbeli térítésre jogosult.
(5) Ha a büntetés-végrehajtási intézet az elítéltet átmenetileg nem tudja munkával foglalkoztatni, és az elítéltnek nincs letétben levő pénze, a büntetés-végrehajtási intézet gondoskodik az elítélt legfontosabb személyi szükségleteire fordítható összegről.
(6) Az elítéltet egyévi munkavégzés után húsz munkanap fizetett szabadság illeti meg.
•	6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól:
30. § (1) Az intézetekben befogadási és foglalkoztatási bizottság (a továbbiakban: befogadási bizottság) működik.
(2) A befogadási bizottság a befogadástól számított nyolc napon belül, az elítélt személyes meghallgatását követően dönt
a) a Bv. tvr.-ben meghatározott szempontok szerinti csoportba sorolásról;
b) a munkahely és a munkakör kijelöléséről;
c) az oktatásban és a képzésben való részvételről.
101. § (1) Munkáltatásnak minősül az elítélt szervezett foglalkoztatásának az a formája, amikor a munkavégzés rendszeresen, díjazás ellenében történik.
(2) Az elítéltet munkával az intézet vagy az e célra alapított gazdálkodó szervezet (a továbbiakban: munkáltató) foglalkoztatja.
(3) A munkáltató szerződése alapján az elítélt más gazdálkodó szervezetnél is végezhet munkát.
124. § (1) Az elítéltet a munkáltatás keretében végzett munkájáért munkadíj illeti meg. A munkadíjat a teljesítmény, a ledolgozott idő, valamint az előzőek kombinációja alapján kell megállapítani.
(2) A teljes munkaidőben foglalkoztatott elítélt részére havi munkadíjként a kifizetés évét megelőző év első napján a munkaviszonyban álló dolgozókra megállapított kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) összegének legalább egyharmada (a továbbiakban: alapmunkadíj) jár.
(3) Ha a munkadíjat a teljesítmény alapján állapítják meg, a teljes munkaidő ledolgozása és a teljesítménykövetelmény százszázalékos teljesítése esetén az elítélt munkadíja az alapmunkadíjnál nem lehet kevesebb.
(4) A csökkentett, illetve nem teljes munkaidőben való foglalkoztatás esetén az alapmunkadíj arányos része jár.
125. § (1) A munkáltató - szabályzatban - az elítélt által ellátható munkákat, illetve munkaköröket a szakképzettség és a munkafeltételek alapján minősíti és kategóriákba sorolja, valamint az alapmunkadíj figyelembevételével megállapítja a besorolás szerinti munkadíjakat.
(2) Az (1) bekezdés szerinti besorolásról és munkadíjról a munkáltató az elítéltet a munka megkezdése előtt írásban tájékoztatja.
126. § (1) A betanulási idő alatt végzett munkáért az elítélt részére tanulódíjat kell fizetni, amelynek mértéke az alapmunkadíj legalább 60 százaléka.
(2) A tanulóidő tartamát - munkakörönként - szabályzatban kell megállapítani.
(3) Ha a betanulás ideje alatt az elítélt az érvényes norma szerinti 85 százalékos teljesítményt eléri, ettől az időponttól a teljesítménye alapján kell díjazni.
127. § (1) A munkáltató - szabályzatban - a végzett munka jellegére figyelemmel külön pótlékokat állapíthat meg, amelyek együttes összege legfeljebb a besorolás szerinti munkadíj 50 százalékáig terjedhet.
(2) Az állandó éjszakai munkarendben foglalkoztatott elítéltet 15 százalékos pótlék illeti meg.
(3) A pótlékok számításának alapja az elítélt által végzett munkára megállapított besorolás szerinti munkadíj.

A vizsgálat megállapításai:
	A Szegedi Fegyház és Börtönben jogerős szabadságvesztését töltő panaszos 1999. március 12-től október 21-ig állt alkalmazásban az Alföldi Bútorgyártó Kft. székösszeállító üzemében. Egy hónapig összeszerelő munkakörben, betanulóként foglalkoztatták, 22,7 Ft-os óradíjért. Ezt követően 38 Ft/órában állapították meg a munkadíját, amit júniusban 40 Ft-ra emeltek.
	Az igazságügy-miniszter tájékoztatása szerint az elítélteknek a bv. keretében való foglalkoztatása nem minősül a Munka Törvénykönyve (Mt.) által szabályozott munkajogviszonynak. Az elítélt ugyanis a Bv. tv. 33. § (1) d) pontja alapján köteles a számára kijelölt munkát elvégezni, ennélfogva közte és a munkáltató között nem jöhet létre - szabad elhatározáson alapuló - munka- vagy megbízási szerződés.
	A fogvatartottak munkáltatásának célja - a Bv. tvr. szerint - az elítélt testi és szellemi erejének fenntartása, szakmai gyakorlat megszerzésének, illetve fejlesztésének biztosítása, valamint a szabadulás után a társadalomba való beilleszkedés elősegítése. Az elítélt a munkájáért nem munkabért, hanem munkadíjat kap, amit - az általános bérezési elveket figyelembe véve - a teljesítmény, a ledolgozott idő, illetve ezek kombinációja alapján kell megállapítani. A teljes munkaidőben foglalkoztatott elítélt havi alapmunkadíjának - a 6/1966. (VII. 12.) IM rendelet értelmében - el kell érnie a minimálbér egyharmadát. A munkadíj mértéke azért kisebb a munkabérnél, mert ez az elítélt a bv. által nyújtott természetbeni ellátáson felül kapja. A nemzetközi gyakorlatban is rendszerint a minimálbér alapján, annak meghatározott (10-50) százalékában rögzítik az elítéltek munkadíját.
A 223/1997. (XII. 8.) Kormányrendeletben előírt minimálbérnek megfelelően 1999-ben az alapmunkadíj összege 37,5 Ft volt. A betanulás ideje alatt a legalacsonyabb díjkategóriában sorolt panaszos része ennek 60 százaléka, 22,5 Ft járt. Az elítélt az általa végzett munkáért megkapta a jogszabályban előírt összeget.
	Vizsgálatom során - a megkeresésre adott válasz alapján - nem tártam fel alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot. Az Alkotmánybíróság 50/1996. (X. 30.) határozatában kifejtette, hogy "alkotmányellenes megkülönböztetés csak akkor állapítható meg, ha összehasonlítható helyzetben levő személyek közt tesz a jogalkotó olyan különbséget, mely alapjogsérelmet okoz, illetve azzal az egyenlő méltóság alkotmányos követelményét sérti." A fogvatartottak jogi helyzete azonban lényegesen eltér a "szabad" munkavállalókétól, ezért munkáltatásukra is speciális szabályok vonatkoznak. Mindezekre tekintettel az igazságügy-miniszter válaszát elfogadom és a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. május 8.

Gönczöl Katalin