OBH 4455/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
	Az előzetes letartóztatásban levő panaszos és édesanyja beadványaikban sérelmezték, hogy a Komárom-Esztergom Megyei Rendőr-főkapitányságon, ill. a Komárom-Esztergom Megyei Bv. Intézetben nem biztosítják számára a pszichiátriai állapotának megfelelő egészségügyi ellátást. Kifogásolták továbbá a kirendelt védő tevékenységét is.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Komárom-Esztergom megyei rendőrfőkapitánytól, ill. a büntetés-végrehajtás országos parancsnokától a panaszok kivizsgálását és tájékoztatást kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Védelemhez való jog (Alkotmány 57. § /3/ bek.);
•	A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1998. évi XI. törvény az ügyvédekről:
31. § (1) Az ügyvéd kirendelés esetén bűnügyi védőként, pártfogó ügyvédként, eseti gondnokként, ügygondnokként (a továbbiakban együtt: kirendelt ügyvéd) jár el.
(2) A kirendelt ügyvéd köteles az ügyben eljárni, a hatóság idézésének eleget tenni, továbbá a terhelttel, illetve ha az ügy természete lehetővé teszi, a képviselt személlyel a kapcsolatot felvenni.
33. § (1) A kirendelt ügyvéd a helyettesítéséről úgy köteles gondoskodni, hogy az az eljárást ne akadályozza, és ne sértse a terhelt, illetve a képviselt személy érdekét.
•	5/1998. (III. 6.) IM rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról:
26. § (1) Ha a bv. orvos az előzetesen letartóztatottnál kóros elmeállapotra utaló tüneteket észlel, haladéktalanul beutalja az IMEI-be. A beutalásról huszonnégy órán belül értesíteni kell a büntetőügyben eljáró hatóságot.
(2) Az (1) bekezdés szerint beutalt előzetesen letartóztatottat az IMEI nyolc napon belül megvizsgálja, és vizsgálatának eredményéről értesíti a büntetőügyben eljáró hatóságot. Ha az IMEI vizsgálata megállapította, hogy az előzetesen letartóztatott nem elmebeteg, nem helyezhető el elmebetegek között.
36. § A fogvatartott térítésmentes gyógyszerellátását - az orvos utasítása alapján - a bv. intézet biztosítja.
37. § (1) A gyógyításhoz szükséges gyógyszer milyenségét és mennyiségét, valamint a gyógykezelés időtartamát a bv. orvos határozza meg.

A vizsgálat megállapításai:
	A megyei rendőr-főkapitány tájékoztatása szerint a Tatabányai Városi Bíróság 1999. augusztus 3-án rendelte el a panaszos előzetes letartóztatását, amit a Komárom-Esztergom Megyei Bíróság is helyben hagyott. A büntetőeljárás megindításakor a nyomozó hatóság azonnal gondoskodott az emberölés elkövetésével gyanúsított panaszos védelmének ellátásáról. A kirendelt védő - kettő kivételével - valamennyi eljárási cselekménynél jelen volt és többször megjelent ügyvédi beszélőn is.
Az előzetes letartóztatás foganatosítására 1999. augusztus 3. és október 26. között a Komárom-Esztergom Megyei Rendőr-főkapitányság Központi Fogdájában került sor, majd - a fogvatartott többszöri kérésének is megfelelően - a Komárom-Esztergom Megyei Bv. Intézetbe szállították. A fogvatartott egészségi állapotával kapcsolatban egy alkalommal, augusztus 23-án terjesztett elő panaszt. Eszerint az orvos által kiadott gyógyszerek nem használnak semmit a gerinc- és gyomorbántalmaira. Epilepsziás jellegű rohamai is szoktak lenni, amire szintén gyógyszert kellene szednie. Ezt követően az Egészségügyi Osztály vezetője intézkedett a panaszos soron kívüli orvosi vizsgálatáról. 1999. szeptember 9-én éjszaka a zárkájában több tablettát vett be öngyilkossági szándékkal. Emiatt a Tatabányai Szent Borbála Kórház Belgyógyászati Osztályára, majd a Pszichiátriai Ambulanciára szállították. A szakorvosi vizsgálat során pszichopátiát állapítottak meg, de csak gyógyszeres kezelést javasoltak a panaszos számára. A nyomozás felett fokozott ügyészi felügyeletet ellátó ügyészhez szeptember 15-én írt kérelmében a fogvatartott sérelmezte az orvosi ellátás hiányosságait, valamint azt, hogy - elkövetett öngyilkossági kísérlete ellenére - nem helyezték át az IMEI-be. Azonban az ügyészi vizsgálat eredményeként sem tartották indokoltnak a panaszos kórházi kezelését, ezért átszállítására nem került sor.
	A BVOP tájékoztatása szerint a fogvatartottat 1999. október 26-án fogadta be a Komárom-Esztergom Megyei Bv. Intézet. Orvosi vizsgálata során idegességen és feszültségen kívül más panaszról nem tett említést. Kórelőzményében ill. nevelési anyagában rögzítették szuicid késztetését és öngyilkossági kísérleteit. A fogvatartottat 1999 novemberében szakvizsgálatra beutalták az IMEI-be, ahol két hónapos gyógyszeres kezelést írtak elő a számára. A szükséges gyógyszerekkel a fogvatartó bv. intézet ellátta a panaszost. 2000 márciusában kontrollvizsgálatot végeztek az IMEI-ben, melynek eredményeképp megállapították, hogy nincs szükség a panaszos további pszichiátriai kezelésére. A 2000 áprilisában készült nevelői vélemény szerint magatartása kiegyensúlyozott, a befogadása óta eltelt időszakban az önkárosító cselekményre utaló gyanú nem igazolódott.
2000. július 31-én átszállították a Budapesti Fegyház és Börtönbe, ahol csak ritkán jelentkezett orvosi rendelésre, megfázás, torokgyulladás ill. gyomorsav túltengés miatt. Az állapotának megfelelő ellátást mindenkor biztosították számára. A büntetés-végrehajtás keretei közé való befogadása óta rendkívüli egészségügyi esemény nem történt, a panaszos fizikai és pszichikai állapota rendezettnek tekinthető.
	Vizsgálatom során - a megkeresésekre küldött válaszok alapján - alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A panaszos az IMEI pszichiátriai szakvéleménye alapján nem szorul rendszeres gyógykezelésre. A kirendelt védő megfelelően tartotta a kapcsolatot védencével, aki több alkalommal teljes körű beismerő vallomást tett. Mindezekre tekintettel a megyei rendőrfőkapitány ill. az országos parancsnok tájékoztatását elfogadtam, és a vizsgálatot lezártam.

Budapest, 2001. április 11.

Gönczöl Katalin