OBH 4433/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos azt kifogásolta az Országgyűlési Biztos Hivatalához megküldött levelében, hogy nem kapott választ a Szeghalmi Városi Polgármesteri Hivatal Gyermek és Ifjúsági Szociális Osztályától a hozzájuk eljuttatott beadványára. A leveléhez csatolt melléklet alapján "újrakezdési segély" iránt nyújtott be kérelmet.
Az Alkotmány 70/E. §-ában meghatározott szociális biztonsághoz való jog, valamint az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogállamiság elvéhez szorosan kötődő tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének az alapos gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.
A Békés Megye Képviselő-testülete Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálatától kapott információk és a megküldött iratmásolatok alapján a következő tényállást állapítottam meg. 

A megállapított tényállás 
	A szabadságvesztés büntetését töltő panaszosnak a szeghalmi polgármesteri hivatalhoz megküldött - és egyidejűleg a Gyulai Gyermek- és Ifjúságvédő Intézet részére is eljutatott - kérelme a Békés Megye Képviselő-testülete Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálathoz 1999.  július 7-én érkezett meg. A szakszolgálat igazgatója arról tájékoztatta a panaszost, hogy lehetősége van "önálló életkezdés címén anyagi támogatás iránti igény benyújtására a 21/1989. (VII. 25.) SzEM rendelet alapján". A tájékoztató levélhez csatolt adatlap kitöltésére, valamint a szociális helyzetének a bemutatására kérte fel a gyermekvédelmi szakszolgálat vezetője a panaszost, és a visszaküldés határidejéül 1999. november 22. napját jelölte meg azzal a kikötéssel, hogy a késedelmesen beérkezett kérelmet nem bírálják el. A levél kelte 1999. november 9-e volt.
Az 1999. november 17-én kiállított adatlap és kérelem az érkeztetési lenyomat szerint 1999. december 1-jén érkezett meg a szakszolgálathoz. A késedelem ellenére a panaszos kérelmét 2000. február 7-én megtárgyalta a Békés Megyei Képviselő-testület Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat Bizottsága, amely az önálló életkezdési támogatás odaítélésére jogosult testület.
A jegyzőkönyv szerint a panaszos - és még egy személy - kérelmét a bizottság elutasította, mivel 18 éves koruk előtt szüleikhez, illetve családjukhoz távoztak az intézetből.
A gyermekvédelmi szakszolgálat vezetője a 2000. február 14-én kelt levelében tájékoztatta a panaszost a bizottság döntéséről és annak indokairól. A 2000. március 14-én kelt újabb válaszában az igazgató kitért arra is, hogy a nevelőtiszt és a bírósági pártfogó segítségét vegye igénybe a panaszos a bűnöző életmód elkerülésére.

Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya 
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.

Az ügy jogszabályi háttere
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvtv.)
III. Fejezet: A gyermekek védelmének rendszere
14. § (2) A gyermekek védelmét pénzbeli, természetbeni és személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti alapellátások, illetve gyermekvédelmi szakellátások, valamint e törvényben meghatározott hatósági intézkedések biztosítják.
(3) A gyermekvédelmi rendszer működtetése állami és önkormányzati feladat.
15. § (1) Pénzbeli ellátások:
d) az otthonteremtési támogatás.
25. § (1) Az otthonteremtési támogatás célja, hogy az átmeneti vagy a tartós nevelésből kikerült fiatal felnőtt lakáshoz jutását, tartós lakhatása megoldását elősegítse.
160. § (1) Az otthonteremtési támogatás megállapítására csak az e törvény hatálybalépését követően nagykorúvá vált fiatal felnőtt által előterjesztett kérelem alapján kerülhet sor. A nevelés - 25. § (2) bekezdése szerinti - időtartamába be kell számítani azokat az éveket, amelyek alatt a fiatal felnőtt megszakítás nélkül intézeti elhelyezett, intézeti vagy állami nevelt volt.
(2) Az e törvény hatálybalépését megelőzően nagykorúvá vált fiatal felnőtt önálló életkezdésének támogatása iránti kérelmét a 21/1989. (VII. 25.) SZEM rendelet szerint kell elbírálni, és a támogatást a megyei, fővárosi önkormányzat által meghatározott módon kell biztosítani.

•	21/1989. (VII. 25.) SZEM rendelet  az állami gondoskodásban részesülő intézeti elhelyezett, intézeti és állami nevelt fiatalok önálló életkezdésének támogatásáról (R.)
[Hatályon kívül helyezte az 149/1997. (IX. 10. Korm. rendelet.) 176. §-a, Hatálytalan: 1997. XI. 1-től]
1. § (1) Az önálló életkezdéshez anyagi támogatásban (a továbbiakban: életkezdési támogatás) részesíthető az az intézeti elhelyezett, intézeti, illetve állami nevelt fiatal (a továbbiakban: életkezdő fiatal), aki a tizennegyedik életévét betöltötte, és életvitele, szociális helyzete a támogatást indokolja.
3. § (1) A gyermek- és ifjúságvédő intézet, nevelőotthon és más gondozó intézmény előmozdítja, hogy az életkezdő fiatal tanulmányai sikeres befejezésével, valamely szakma elsajátításával, előtakarékossággal készüljön az önálló életre. Elősegíti a lakáshoz jutását.
(2) A gyermek- és ifjúságvédő intézet - az érintett meghallgatása alapján - tesz javaslatot az önálló életkezdés támogatásának módjára és mértékére. Ennek érdekében folyamatosan tájékozódik az elhelyezés, lakáshoz jutás feltételeiről.
(4) A gyermek- és ifjúságvédő intézet a (3) bekezdésben említett okmányokat az általa készített jellemzéssel, kedvezményes lakáshoz juttatás esetén a fiatal lakóhelyén végzett környezettanulmánnyal együtt legkésőbb a fiatal nagykorúsága elérését követő két éven belül az önálló életkezdési támogatás odaítélésére jogosult bizottság elé terjeszti.
11. § (1) Ez a rendelet 1989. augusztus 1-jén lép hatályba, egyidejűleg az állami gondozottak önálló életkezdésének támogatásáról szóló 7/1978. (VII. 21.) OM rendelet hatályát veszti.
(2) A rendelet rendelkezéseit az 1984. január 1-jétől nagykorúvá vált olyan fiatalokra is alkalmazni kell, akik életkezdési támogatásban azért nem részesültek, mert a támogatás iránti kérelmüket még nem bírálták el.
(3) Az életkezdő fiatal kérelmére az 1984-1989. években biztosított életkezdési támogatás e rendelet előírásai alapján kiegészíthető.

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy az 1968. október 11-én született panaszos állami gondozása 1983. október 20-i hatállyal szűnt meg, az akkor 15 éves kiskorú és az azóta elhunyt édesanyja kérelmére. Az iskolai tanulmányai folytatása érdekében a gyámhatóság a gyermeket az anya rokonságánál helyezte el. A panaszos által közölt életrajzi adatok alapján 16 éves korától önálló életet élt, szakmát akart tanulni, azonban a támogatás hiányában ez nem sikerült. 1993-tól - 24 éves korától - folyamatosan börtönbüntetését tölti. Az önálló életkezdési támogatás iránti kérelme benyújtásakor a panaszos 30 éves volt.
A panaszos azt sérelmezte, hogy nem kapott választ a pénzbeli támogatás iránti kérelmére. A gyermekvédelmi szakszolgálattól megküldött iratmásolatok alapján megállapítottam, hogy a kérelem bizottsági elbírálásának az eredményéről és az elutasítás indokairól tájékoztatta őt a gyermekvédelmi szakszolgálat, és nem maradt el a válasz a kérelmét követő újabb levelére sem. Igaz ugyan, hogy a panaszos számára kedvezőtlen döntés született, de erről értesítették, és ezért eljárásbeli mulasztás nem történt.
A válaszadás körülményeinek a vizsgálatával egyidejűleg áttekintettem a panaszos kérelmének az elbírálásánál igénybe vehető jogi lehetőségeket.
A Gyvtv. 25. §-a a gyermekek védelmének rendszerébe tartozó pénzbeli ellátások között önállóan szabályozta az otthonteremtési támogatás célját, feltételeit és a megállapítás módját. A Gyvtv. 160. § (1) és (2) bekezdésében foglaltak szerint azonban a támogatás megállapítására csak a törvény hatálybalépését (1997. november 1.) követően nagykorúvá vált fiatal felnőtt kérelme alapján kerülhet sor. A hatályba lépést megelőzően nagykorúvá vált fiatal felnőtt önálló életkezdésének támogatása iránti kérelmét a R. alapján kell elbírálni. A R. 1989. augusztus 1-jén lépett hatályba. A R. 11. § (2) és (3) bekezdése úgy rendelkezett, hogy a szabályait alkalmazni kell az 1984. január 1-jétől nagykorúvá vált olyan fiatalokra is, akik életkezdési támogatásban azért nem részesültek, mert a támogatás iránti kérelmüket még nem bírálták el. Az életkezdő fiatal kérelmére az 1984-1989. években biztosított támogatás az e rendelet előírásai szerint kiegészíthetők voltak. A R. hatályba lépése (1989. augusztus 1.) előtt az állami gondozottak és az intézeti elhelyezettek önálló életkezdésének a támogatását a 7/1978. (VII. 21.) OM számú rendelet szabályozta (a továbbiakban: OM.R.) Az OM. R. - fő szabályként - a nagykorúságuk eléréséig állami gondozottak és a családi támogatást valamely ok miatt nagykorúságuk elérése után is nélkülöző gyermekek életkezdésének a megalapozásához biztosított anyagi támogatást.
A jogszabály megállapított még kivételként néhány esetben más jogosultságot (például a továbbtanuló, volt állami gondozott esetében), azonban ez a lehetőség az adott ügyben nem jöhet szóba.
A panaszos állami gondozása 15 éves korában szűnt meg, így a hivatkozott OM. R. alapján életkezdési támogatásra nem volt jogosult. A 18. életévének a betöltésekor nem tartozott egyik gyermek- és ifjúságvédő intézetnek sem a kötelékébe, ezért az arra jogosult szervezet nem állapíthatott meg számára életkezdési támogatást. Mindezek miatt a R-nek a kiegészítésre vonatkozó szabálya nem alkalmazható.
A panaszos 1986. október 11-én vált nagykorúvá, életkora alapján a R. lehetővé tette ugyan a támogatás iránti kérelem beadását, de azt - legkésőbb a fiatal nagykorúsága elérését követő két éven belül - kellett a gyermek- és ifjúságvédő intézetnek az odaítélésre jogosult bizottság elé terjesztenie. Tekintettel arra, hogy a panaszos már 1983. óta nem volt intézeti elhelyezett, az ő esetében az ilyen kérelem beadására nem kerülhetett sor az intézet részéről.
Az előzőekben kifejtettek alapján egyetértek azzal a tájékoztatásban közölt indokolással, mely szerint a panaszos "nem tartozott a gondoskodás rendszerébe".
Jelentésem elkészítésekor tájékozódtam a panaszos jelenlegi helyzetéről. Információm szerint a 2000. október 31-i szabadulása óta nővérénél tartózkodik. A helyi önkormányzat segélyt biztosított részére a nevelőtisztje segítségével azért, hogy az egyik intézményben biztosított lakhatási lehetőséget igénybe vehesse, amit azonban  a panaszos nem fogadott el.
Mindezekre figyelemmel megállapítom, hogy az eljáró szervek a szociális biztonsághoz és a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot nem okoztak, ezért ajánlást nem teszek.

Budapest, 2001. március 5.

Gönczöl Katalin