OBH 4326/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Fejér Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben előzetes letartóztatásban levő panaszos beadványaiban sérelmezte, hogy a rendőrök általi bántalmazása miatt folytatott ügyészségi nyomozást alaptalanul szüntették meg. Állítása szerint a rendőri bántalmazás hatására olyan súlyos heresérüléseket szenvedett, hogy fájdalmai csak műtét révén szüntethetők meg.
Az ügyben vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Legfőbb Ügyésztől a nyomozás törvényességének felülvizsgálatát, a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától pedig felvilágosítást és a panaszos egészségi állapotára vonatkozó iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jogok:

Kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alkotmány 54. § /2/ bek.);
Lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § /1/ bek.)

Az ügy jogszabályi háttere:

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről:
226. § Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást tettleg bántalmaz, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
227. § Az a hivatalos személy, aki vallomás vagy nyilatkozat kikényszerítése céljából erőszakot, fenyegetést, vagy más hasonló módszert alkalmaz, bűntettet követ el, és öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról:
18. § (1) Az ügyész a nyomozás törvényessége feletti felügyelet körében
d) a nyomozó hatóság határozatát megváltoztathatja vagy hatályon kívül helyezheti;
e) a nyomozást megszüntetheti; és a nyomozó hatóságot a nyomozás megszüntetésére utasíthatja;
f) a nyomozó hatóság intézkedése vagy mulasztása miatt hozzá megküldött panaszokat elbírálja.
(2) Az ügyész a nyomozás során felügyel arra, hogy az eljárásban részt vevő személyek jogaikat érvényesíthessék és ellenőrzi a kényszerintézkedések alkalmazásának törvényességét.
60. § (1) A bizonyítékok felderítése, összegyűjtése és biztosítása során e törvény rendelkezései szerint kell eljárni.
(2) Erőszakkal, fenyegetéssel vagy más hasonló módon senkit sem szabad vallomásra kényszeríteni.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos első beadványában sérelmezte, hogy az általa a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság Ercsi Rendőrőrsének tagjai ellen, bántalmazás hivatalos eljárásban és súlyos testi sértés miatt tett feljelentése tárgyában megszüntették a nyomozást, arra hivatkozva, hogy nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése. 
A Hivatalunkhoz 1998. júniusában érkezett panaszt - hatáskör hiányában - intézkedés céljából megküldtük a Legfőbb Ügyészségre. A Legfőbb Ügyész azt a tájékoztatást adta, hogy a panaszos 1997. december 16-án tett feljelentése alapján a Fejér Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal december 30-án rendelte el a nyomozást. A tényállás szerint a sértettet - kihallgatása céljából - 1997. december 3-án állították elő az Ercsi Rendőrőrsre. A kihallgatást követően - a panaszos állítása szerint - 4-5 ercsi rendőr súlyosan bántalmazta, másfél órán keresztül rugdosták, ütötték, azért, hogy a jegyzőkönyv aláírására kényszerítsék. Az előzetes letartóztatása miatt tartott bíróság előtti meghallgatásakor azonban nem tett említést a bántalmazásáról. A székesfehérvári fogdán később panaszkodott fájdalmaira, ezért december 15-én kórházba szállították, ahol megállapították, hogy három bordája eltört. 
A nyomozás során beszerzett iratok - a fogdanaplói orvosi bejegyzések és az igazságügyi orvosszakértői vélemény - alapján nem lehetett megállapítani a feljelentett bűncselekmény elkövetését, ennélfogva a nyomozó hivatal 1998. február 18-án a nyomozás megszüntetéséről határozott. A sértett panaszait a Dunaújvárosi Városi Ügyészség 1998. március 2-án, a Fejér Megyei Főügyészség március 31-én, a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya pedig május 27-én kelt határozatával elutasította. Az újabb, Hivatalunktól áttett panasz hatására a Legfőbb Ügyészség ismételten felülvizsgálta a nyomozás törvényességét, és megállapította, hogy - mivel a bántalmazásnak elfogulatlan szemtanúja nem volt, és a szakértői bizonyítás kétséget kizáró módon nem támasztotta alá a sértett bordasérüléseinek keletkezési idejére ill. módjára vonatkozó állításait, a nyomozás során pedig erre vonatkozó további bizonyítékokat nem lehetett beszerezni - indokoltan került sor a nyomozás megszüntetésére.
	1999. szeptemberében küldött újabb beadványában előadta, hogy a korábbi bántalmazása kapcsán súlyos egészségkárosodást szenvedett, az orvos szerint csak műtéti beavatkozást követően szűnnének meg a herefájdalmai. Ennek alapján a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától a panaszos egészségi állapotára vonatkozó iratok megküldését, ill. annak kivizsgálását kértem, hogy biztosítják-e részére a megfelelő orvosi ellátást. A Bv. Országos Parancsnoka a vizsgálat elvégzését követően úgy tájékoztatott, hogy a panaszos először 1998. február 2-án jelezte herefájdalmait, utána többször is beutalták urológiai szakorvosi vizsgálatra. A gyulladás megszüntetéséhez szükséges gyógyszereket előírás szerint megkapta; a visszértágulat műtéti kezelésére vonatkozó orvosi javaslatot követően, 1998. július 24. óta nem panaszkodott herefájdalomra, így a műtétet nem végezték el. Az urológiai diagnózisok egyértelműen kizárják, hogy panasza bántalmazással kapcsolatban keletkezett volna.
	Vizsgálatom során - a kapott felvilágosítás és az orvosi jelentések nyomán - alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A panaszos feljelentése alapján indult büntetőeljárás törvényességét, a nyomozást megszüntető határozatok megalapozottságát több alkalommal felülvizsgálták; a panaszos egészségügyi problémáit szakszerűen kivizsgálták, ill. orvosolták, a bv. intézet részéről mulasztás nem történt. Mindezekre tekintettel a Legfőbb Ügyész, valamint a Büntetés Végrehajtás Országos Parancsnokának tájékoztatását elfogadtam, és a vizsgálatot lezártam.

Budapest, 2000. október 17.

Gönczöl Katalin