OBH 4141/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindulása

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában a panaszos - jogi képviselője útján - tanulói jogviszonyával összefüggő sérelméről adott számot.

Az ügyben a vizsgálatot 1999. szeptember 1-jén megindítottam.

Az érintett alkotmányos jogok

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése értelmében a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.

3. Az Alkotmány 64. §-a szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A vizsgálat megállapításai

A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítható, hogy a panaszos iskolája, a Fővárosi Önkormányzat Közgazdasági Szakközépiskola és Gimnázium a tanév végén értesítette a panaszost arról, hogy matematika tantárgyból az 1995/96. tanév végi osztályzata elégtelen. A panaszos bizonyítványát  a bizonyítványosztáskor nem vette át. Az iskola igazgatója 1996. június 26-án értesítette a panaszost a javítóvizsga időpontjáról, a javítóvizsgára felkészítő korrepetálás igénybevételének lehetőségéről, és annak időpontjáról. 

Az elégtelen osztályzatot sérelmezve a panaszos 1996. július 8-án bejelentéssel élt az iskola fenntartójánál. Beadványában az akkor hatályos, a nevelési-oktatási intézmények működéséről szóló 11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet 21. § (2) bekezdésére hivatkozott, amely szerint a tanuló érdemjegyét a tanórai foglalkozásokon és a gyakorlati foglalkozáson végzett szóbeli és írásbeli munka, illetőleg gyakorlati tevékenység figyelembevételével kell megállapítani. Megalapozatlannak ítélte az elégtelen osztályzatot, mert matematika tantárgyból osztályában szóbeli beszámoltatás és számonkérés évek óta nem volt, és kérte az álláspontja szerint jogszabálysértő döntés orvoslását. A kérelmet a fenntartó az I. fokú döntés meghozatala érdekében, illetékességből áttette az iskola igazgatójához. Az iskola igazgatója 1996. augusztus 15-én 236/1996. számú határozatával a kérelmet elutasította. A határozat kitért arra is, hogy - az akkor hatályban lévő - a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: Köot.) nem teszi lehetővé a tanulmányok minősítése és értékelése elleni eljárás indítását.

Az iskola igazgatójának határozata ellen a panaszos fellebbezést nyújtott be. A kérelmet Budapest Főváros főjegyzője bírálta el. Az általa hozott 14-761/1996. számú, 1996 szeptember 18-án kelt határozat helybenhagyta az iskola igazgatójának I. fokú döntését. A határozat tartalmazta azt is, hogy a döntés ellen keresetet lehet benyújtani a Pesti Központi Kerületi Bíróságnál. A panaszos ezzel a jogorvoslati lehetőséggel nem kívánt élni. Ezzel szemben több beadvánnyal fordult a Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjéhez, a Belügyminisztérium Önkormányzati és Településfejlesztési Főosztályához, a Fővárosi Főügyészséghez, a Legfőbb Ügyészséghez, valamint a Legfőbb Ügyészhez. A megkeresett szervek mindegyike kimerítő részletességgel válaszolt a hozzá intézett beadványokra.

A Köot. 1996. júliusában hatályos 83. § (2) bekezdése szerint "a tanuló, a szülő, az óvoda, az iskola, a kollégium döntése vagy intézkedése, illetve intézkedésének elmulasztása (a továbbiakban együtt: döntés) ellen - a közléstől, ennek hiányában a tudomására jutásától számított tizenöt napon belül - a gyermek, tanuló érdekében eljárást indíthat, kivéve a magatartás, a szorgalom, valamint a tanulmányok értékelését és minősítését". Ezen a helyzeten csak 1996. szeptember 1-jei hatállyal változtatott a Köot-t módosító 1996. évi LXII. törvény, amikor a jelzett bekezdést a következőkkel egészítette ki: " Eljárás indítható a magatartás, szorgalom és a tanulmányok minősítése ellen is, ha a minősítés nem az iskola által alkalmazott helyi tantervben meghatározottak alapján történt, illetve a minősítéssel összefüggő eljárás jogszabályba vagy a tanulói jogviszonyra vonatkozó rendelkezésekbe ütközik". A törvénymódosításnak  visszaható hatálya nem volt, tehát azt a hatálybalépésekor folyamatban lévő ügyekben alkalmazni nem lehetett. Mindezek alapján a fenntartót képviselő fővárosi főjegyzőnek a hozzá intézett kérelmet el kellett volna utasítania, mert annak benyújtása időpontjában - a hatályos jogszabályok értelmében - az eljárás megindításának nem voltak meg a törvényi feltételei. A sérelem utólag, a jog eszközeivel nem orvosolható.

Álláspontom szerint a tanulói jogviszony annak ellenére, hogy a Köot. eljárási szabályai körében több alkalommal rendeli alkalmazni az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit - 83. § (6), (8) bekezdései, valamint a 84. § (6) bekezdése - nem tekinthető államigazgatási jogviszonynak. E szabályok akalmazása ugyanis nem alakítja át általában a tanulói jogviszonyt államigazgatási jogviszonnyá. A tanulót különböző jogszabályok alapján megillető jogok és kötelezettségek is a tanulói jogviszonyhoz kötődnek.

Tekintettel arra, hogy a panaszos a javítóvizsgán nem jelent meg az iskola igazgatója 1996. augusztus 29-én tájékoztatta, hogy köteles a II. évfolyamot megismételni. Az 1996/97-es tanévben az iskola igazgatója több alkalommal (1996. augusztus 29, szeptember 10, október 10) - figyelmeztetve a tanulót igazolatlan mulasztása következményeire is - felszólította a tanulót, hogy kezdje meg a tanulmányait az iskola II. osztályában. A tanuló a felszólításoknak nem tett eleget, ezért az iskola igazgatója 1996. december 11-én kelt, 395/1996. számú határozatával a panaszos tanulói jogviszonyát megszüntette.

Az ügyben nem sérült a panaszos panasz előterjesztéséhez fűződő és a jogorvoslathoz való alkotmányos emberi joga. Az iskola vezetéséhez, a fenntartóhoz és a különböző hatóságokhoz  intézett beadványokat az arra illetékesek megvizsgálták, illetve megvizsgáltatták, a tőlük elvárható intézkedéseket megtették. Elmaradt vagy megalapozatlan intézkedést nem észleltem az ügyben. Nem állapítottam meg az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos emberi-állampolgári jogokkal összefüggő visszásságot sem. Ezért a vizsgálatot ajánlás nélkül befejeztem.

Budapest, 1999. október 13.

Gönczöl Katalin