OBH 4011/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

Panaszos az Országgyűlési Biztosok Hivatalához intézett beadványában sérelmezte, személyi kárpótlási ügyének intézése során a Központi Kárrendezési Iroda (KKI) által követett eljárást. 

A beadványban foglaltak alapján a jogbiztonság (Alkotmány 2. § (1) bekezdés), valamint a tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § (1) bekezdés) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. Tájékoztatás céljából megkerestem a KKI főigazgatóját.

Megállapított tényállás

A KKI az 1999. január 25. napján kelt és az 5055799/4-1999-es iktatószámú határozatával panaszos részére - édesapja életének a szovjet kényszermunkára hurcolás ideje alatt történő elvesztése miatt - egyösszegű kárpótlást állapított meg. A határozat 1999. III. 25. napján - jogorvoslat híján jogerőssé vált. 

Panaszos 1999. IV. 19-én kelt levelében a KKI főigazgatójától arra nézve kért tájékoztatást, hogy miért nem folyósítja részére a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a kárpótlási határozatban megállapított összeget. Levelére panaszos azt a választ kapta a KKI-tól 1999. V. 20-án, hogy a "... Nyugdíjfolyósító Igazgatóság értesítése vélhetően számítástechnikai problémák miatt nem történt meg, a hiba kijavítása érdekében jelen levelemmel egyidejűleg intézkedek a határozatnak a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság részére való megküldéséről."

Mert panaszos részére a határozatban megállapított kárpótlási összeget még nem folyósították, ezért 1999. június 23. napján - a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot (Budapest, XIII., Váci út 73.) kereste meg - és sérelmezte, hogy a kezében lévő a kárpótlás összegét megállapító határozat ellenére sem történt meg a kárpótlás összegének részére történő folyósítása. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1999. június 12-én kelt levelében panaszost arról tájékoztatta, hogy beadványát intézkedés végett áttették a KKI-hoz.

Megkeresésemre a KKI főigazgatója panaszos részére címzett és részemre is megküldött levéllel arról tájékoztatott, hogy "Irodánk számítógépes rendszerében lévő technikai problémák miatt valóban csak 1999. augusztus 25-én továbbítottuk határozatát a kifizető felé.", illetve, hogy "... az Önnek járó összeg 1999. szeptember 6-án átutalásra került, ..."

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

Panaszos - az 1997. évi XXIX. törvénnyel (Tvn.) módosított 1992. évi XXXII. törvény (Tv.) 2. § (1) bekezdés d) pontjának második fordulata szerint jogosult a kárpótlásra, melyről a KKI a már hivatkozott számú határozatával rendelkezett. 

A Tvn. 7. § (1) bekezdése azt rendeli, hogy "A Tv. 2. §-a (1) bekezdésének c) és d) pontja, továbbá 3. §-a (1) bekezdésének c) pontja alapján lefolytatásra kerülő eljárásra az 1991. évi XXV. törvény 10-12. §-ában foglaltak az irányadók, a (2)-(8) bekezdésben meghatározott eltérésekkel."

Az 1991. évi XXV. törvény (Kpt.) 12. §-ának (2) bekezdése úgy szól, hogy "A kérelemhez csatolni kell a jogosultságot igazoló valamennyi okiratot vagy annak másolatát, illetőleg ezek hiányában hivatkozni kell az egyéb bizonyítási eszközökre."

A (3) bekezdés azt írja elő, hogy "Amennyiben a kérelem benyújtására nem a (2) bekezdésben foglaltaknak megfelelően kerül sor, a kérelmet a hivatal megfelelő póthatáridő kitűzésével hiánypótlásra adja vissza. Amennyiben a jogosult a hiányt ismételt hiánypótlási felhívásra sem pótolja, a hivatal a kérelmet a rendelkezésre álló adatok alapján bírálja el."

Az (5) bekezdés és annak a) pontja azt rögzíti, hogy "A hivatal az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályai szerint jár el, azzal az eltéréssel, hogy: az ügyintézési határidő a kérelem benyújtásától számított hat hónap, amelyet a hivatal vezetője egy ízben legfeljebb három hónappal meghosszabbíthat ...."

A vizsgálat feltárta, hogy panaszos kérelmét 1997. október 7. napján iktatták a kárpótlási hivatalban. A hivatkozott törvényhely szerint panaszos kérelmét ehhez képest legkésőbb 1998. április 7. napjáig határozattal el kellett volna bírálni, tekintettel arra, hogy az eljáró közigazgatási szerv az eljárást az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 37. § (1) szerint nem függesztette fel, s az ügyintézési határidő meg-hosszabbítása iránt sem intézkedett (Kpt. 12. § (5) bekezdésének a) pontja). 

A vizsgálat megállapította, hogy az eljáró közigazgatási szerv a felhívott törvények rendelkezéseinek megtartását elmulasztotta. 

Ugyancsak elmulasztotta a közigazgatási szerv a Kormány 103/1997. (VI.13.) Korm. rendelete 2. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezések megtartását is, mely azt írja elő, hogy "Az (1) bekezdés szerint hozott határozatot a jogerőre emelkedését, illetőleg - ha ez később történik - a kárpótlás összegét megállapító törvény hatálybalépését követő 15 napon belül az OKKH megküldi a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak (a továbbiakban: NYUFIG), amely a kárpótlás összegét megállapító törvény szerint fizeti ki a kárpótlást a jogosultnak. Az 5. § esetén a határozat továbbítására az ott meghatározottakat kell alkalmazni.

Ugyanis a KKI még azt sem biztosította, hogy a már kifejtettek szerint késlekedve meghozott kárpótlást megállapító határozatát - melynek kelte 1999. I. 28. napja és amely 1999. III. 8. napján jogerőre emelkedett - a jogerőre emelkedését követő 15 napon belül, azaz 1999. III. 24. napjáig (mivel hogy a kárpótlást megállapító különtörvény már 1999. I. 1. napján hatályba lépett) megküldje a NYUFIG-nak. 

A vizsgálat rámutat arra, hogy az Alkotmánybíróság 72/1995. (XII.15.) ÁB határozatának indokolása II/. pontjában elvi éllel leszögezte "A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás - adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon."

Tekintettel arra, hogy az ügyben eljáró KKI mind a határozat meghozatalára, mind jogerős határozatának a NYUFIG részére történő megküldésére a hivatkozott jogszabályokban előírt törvényes határidőket nem tartotta meg, mulasztást követett el, mely sérti a jogbiztonság (Alkotmány 2. § (1) bekezdés) alkotmányos elvét. Ugyanakkor ez az eljárás sérti panaszos tulajdonhoz való jogát is, s így ez a felhívott alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot idézett elő. 

Ajánlás

Az 1993. évi LIX. törvény 24. §-ára hivatkozással - a megjelölt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot előidéző - köztisztviselő felelősségre vonására irányuló eljárás megindítását kezdeményezem. Felkérem Főigazgató urat, hogy  az eljárás megindításával kapcsolatos álláspontjáról - törvény eltérő rendelkezése hiányában - hatvan napon belül, az eljárás eredményéről pedig annak befejezését követően harminc napon belül tájékoztatni szíveskedjék.

Budapest, 1999. október 7.

Dr. Polt Péter