OBH 4009/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Almási Eszter

A megállapított tényállás és az eljárás megindítása

A panaszos polgári szolgálatot teljesítő fia ügyében fordult hivatalunkhoz. Beadványában előadta, hogy fia ingyenes fogorvosi ellátását a körzeti fogorvos az erre vonatkozó jogszabály hiányára hivatkozva megtagadta, bár a polgári szolgálatos igazolványban szerepel olyan kitétel, mely szerint a fogorvosi ellátás ingyenes. Érdeklődésére az illetékes munkaügyi központtól olyan felvilágosítást kapott, hogy jár ugyan az ingyenes fogászati ellátás, de “ez törvényileg még nincs szabályozva”. Közölte még a panaszos, hogy polgári szolgálatot teljesítő fián kívül még két kiskorú gyermeket tart el, így a szükséges fogászati ellátás költségét nem tudják kifizetni.

Mivel az ügy érinti a rászorultakról való gondoskodás jogát, a jogegyenlőséget (a sorkatonákat megillető térítésmentes ellátás összefüggésében), a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot, valamint a szociális biztonság jogát (Alkotmány 17. §, 70A., D. és E. §), az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. A jogszabályi háttér, illetőleg a gyakorlat tisztázása érdekében megkerestem az Egészségügyi Minisztériumot és a Szociális és Családügyi Minisztériumot is.  

A vizsgálat megállapításai

Mindkét megkeresett minisztérium úgy foglalt állást, hogy a polgári szolgálatot teljesítőket ugyanolyan körben illeti meg az ingyenes orvosi és fogászati ellátás, mint a hadköteles (sor- és tartalékos) katonákat. A honvédelemről szóló 1993. évi CX. törvény (Hvt.) 165. §-a alapján térítésmentes fogmegtartó és a sürgősségi fogászati ellátás, valamint a 50 %-ost meghaladó rágóképességcsökkenés esetén elrendelhető fogpótlás. Amennyiben a fogorvos ilyen kezelés térítésmentes elvégzését tagadta meg, akkor törvénysértő módon járt el. Egyik megkeresett minisztérium sem tudott beszámolni az ügyben gyakorlati tapasztalatokról, minthogy ilyen jellegű panasz hozzájuk eddig nem jutott el.

A levelében említett gyakorlati problémát az okozhatta, hogy a polgári szolgálatról szóló 1997. évi XXI. törvény (Pszt.) a fentieket nem mondja ki teljes egyértelműséggel. A törvény 2. § d) pontja szerint a polgári szolgálatost külön jogszabályban meghatározott orvosi ellátás illeti meg. Ilyen külön, csak erre vonatkozó jogszabály azonban nincs. A törvény a Hvt-nek a polgári szolgálatosokra alkalmazandó §-ai között [(38. § (1)] sem említi az orvosi, illetve a fogászati ellátásra vonatkozó szabályt (165. §). Ugyanakkor a 38. § (2) és (4) bekezdéséből mégis levezethető a Hvt. vonatkozó szabályának alkalmazandósága: “A polgári szolgálatot teljesítőt a társadalombiztosítási ellátások szempontjából honvédelmi kötelezettséget teljesítő személynek kell tekinteni.” “A polgári szolgálatot teljesítőt megilleti mindaz a kedvezmény, amelyet a sorkatonai szolgálatot teljesítő személy részére külön jogszabály meghatároz.” Ezek szerint a polgári szolgálatos jogosult a társadalombiztosítás alapján járó egészségügyi ellátásokra (ezt egyébként külön rögzíti a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint az e szolgáltatások fedezetérő rendelkező 1997. évi LXXX. törvény 16. § (1) j) pontja is), ezen ellátásokra pedig a sorkatonákra vonatkozó kedvezőbb feltételek mellett jogosult ideértve a fogászati ellátást is. A polgári szolgálatos az egészségügyi ellátást értelemszerűen nem katonai egészségügyi intézményben, hanem az illetékes, társadalombiztosítási finanszírozású polgári egészségügyi intézményben veheti igénybe. Erre változatlan feltételekkel mód van a Hvt. 165. § (1) bekezdésére, valamint a végrehajtására kiadott 178/1993. (XII.27.) Korm. rendelet 132. §-ára figyelemmel.   

Ha a panasszal érintett ügyben esetleg olyan fogászati szolgáltatásról lenne szó, amely az előzőek szerint a sorkatonák részére sincs térítésmentesen biztosítva, akkor a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény 26. §-a alapján kérhető a díj összegének méltányosságból való átvállalása az Országos Egészségbiztosítási Pénztár főigazgatójától.

Az előzőekre tekintettel a jogi szabályozásban nem állapítható meg a jelen vizsgálat tárgyát képező alkotmányos visszásság. Felhívom azonban a szabályozásban elsődlegesen illetékes Szociális és Családügyi Minisztérium figyelmét arra, hogy a jogbiztonság erősítése érdekében mégis szükséges lenne a tartalom változatlanul hagyása mellett bizonyos formai egyértelműsítés. A Pszt. 2. § d) pontjában említett külön jogszabályra való hivatkozásból nem világos, hogy itt a honvédelem irányítási és működési rendszerét, valamint a honvédelmi kötelezettségeket átfogóan szabályozó Hvt-ről lehet szó. Úgyszintén zavaró, hogy miközben a Pszt. tételesen felsorolja a Hvt-ből alkalmazandó rendelkezéseket, ezek között nem sorol fel egy olyat (az orvosi ellátásra vonatkozó 165. §-t), amely egy másik bekezdés alapján mégis alkalmazandónak tűnik. Ezek a nehézségek hozzájárulhattak ahhoz, hogy sem a fogorvos, sem a munkaügyi központ nem tudott kielégítő felvilágosítást adni az ügyben.

Tekintve, hogy a jogszabályokból mégis megállapítható a térítésmentes ellátási jogosultság, annak megtagadása visszásságot okozott. Ennek kivizsgálása azonban e jelentés keretei között nem lehetséges egyrészt, mert a panaszos nem adta meg a konkrét kivizsgáláshoz szükséges adatokat, másrészt pedig mert nem utalt arra, hogy ő tett-e panaszt az orvossal vagy az ellátó intézménnyel szemben.  A kezelést megtagadó fogorvos által elkövetett visszásság ügyében panaszt lehet tenni a fogorvos felügyeleti vagy felettes szerveinél. Ha panaszos kielégítő választ nem kap, ez ügyben ismételten hozzám fordulhat. Ez utóbbi esetben közölnie kell az orvos, illetőleg az egészségügyi intézmény adatait, a kezelés megtagadásának időpontját, valamint a panasz elbírálásának eredményét is.

Budapest, 2000. április 31.

Dr. Polt Péter