OBH 3957/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy fiát Cs.I-t a büntetésének megkezdésére vonatkozó halasztási engedély ellenére a rendőrség  lakásukról előállította, hosszabb ideig nem tudott fia tartózkodási helyéről. A panaszos szerint fiát szállítás közben bántalmazták és a büntetésvégrehajtási intézetben a számára szükséges gyógyszert arra hivatkozással nem adták meg részére, hogy az nem áll rendelkezésre.
	A beadványra figyelemmel  alkotmányos állampogári jogok sérelmének gyanúja miatt vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától és a Veszprém Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjétől az ügy kivizsgálását és tájékoztatást kértem. 

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság követelménye, ebből eredően a tisztességes eljáráshoz  való jog ( Alkotmány. 2.§ /1/ bek. )
Legmagasabb szintű testi egészséghez fűződő jog  ( Alkotmány 70/D. § /1/ bek.

Alkalmazott jogszabályok:
1994. évi XXXIV. tv. a Rendőrségről /Rtv./
	33. § (1) A rendőr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
a) akit szándékos bűncselekmény elkövetésén tetten értek;
b) aki ellen külön törvény vagy nemzetközi szerződés alapján elfogatóparancsot adtak ki, vagy akinek személykörözésben az elfogását rendelték el;
c) akinek őrizetbe vételét, előzetes letartóztatását rendelték el, vagy akinek ideiglenes kényszergyógykezelését, illetőleg elmeállapotának megfigyelését rendelték el;
d) aki az őrizetbe vétel, az előzetes letartóztatás, a szabadságvesztés vagy az elzárás végrehajtása során megszökött, vagy a fogvatartás helyéről engedéllyel eltávozva oda nem tért vissza, illetőleg, aki az ideiglenes kényszergyógykezelés, az elmeállapotának megfigyelése, a kényszergyógykezelés, a kényszergyógyítás vagy a javítóintézeti nevelés alól magát kivonta;
e) akinek előállítását külön törvényben meghatározott feltételek alapján elrendelik.
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről /Btk./
   397. § (1) A büntetések és az intézkedések végrehajtása, valamint a rendbírság és az államot illető bűnügyi költség behajtása végett az a bíróság intézkedik, amelynek eljárásában az végrehajthatóvá válik.
	(2) Az (1) bekezdés szerinti intézkedéséket a tanács elnöke teszi meg.
	(3) Ha a büntetést vagy a büntetés hátralévő részét ismeretlen helyen tartózkodó elítélten kell foganatba venni, a büntetés-végrehajtási bíró az elítélt tartózkodási helyének felkutatása iránt intézkedik, szabadságvesztés esetén elfogatóparancsot bocsát ki.

A vizsgálat megállapításai:
	A vizsgálatom során megkeresett Veszprém megyei Rendőr-főkapitány arról tájékoztatott, hogy panaszos ennél valamivel szélesebb körű panaszt már korábban is előterjesztett az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjéhez. Az ügyben a Várpalotai Rendőrkapitányság 1999. augusztus 17-én államigazgatási eljárást indított.
	A lefolytatott vizsgálatban megállapítást nyert, hogy a  panaszos fiát a Veszprém Megyei Bíróság 1999. április 9-én hozott jogerős itéletével 6 hónapi szabadságvesztésre ítélte. Panaszos fia a büntetés letöltésének megkezdésére vonatkozó felhívásnak nem tett eleget, a panaszos értesítette a bíróságot hogy fiát a sümegi kórházban gyógykezelik. Az értesítés mellett az anya kérte a végrehajtás megkezdésének elhalasztását.
	A bíróság tájékoztatta panaszost arról, hogy halasztásra vonatkozó kérelmet csak az elítélt terjeszthet elő. Gyermeke azonban ilyen kérelemmel nem fordult a bírósághoz, és a büntetésvégrehajtási intézetbe sem vonult be. Ezért a Veszprém Megyei Bíróság büntetésvégrehajtási csoportja 471/1999/6. szám alatt, 1999. július 5-én elrendelte az elítélt elővezetését a Veszprém Megyei Büntetésvégrehajtási Intézetbe.
	 A főkapitányság vezetőjének álláspontja szerint a rendőrök az 1999. július 12-én történt elővezetést   jogszerűen és szakszerűen hajtották végre, a panaszos fiát panasz és sérülés mentesen beszállították a bv. intézetbe. A kapott tájékoztatás szerint a lefolytatott vizsgálatban a Várpalotai Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya részéről elfogultságot, a Tés községben lakó rendőrökkel kapcsolatban jogsértő magatartást nem állapítottak meg. Erről panaszost írásban értesítették.
	A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától kapott tájékoztatás szerint panaszos fiát 1999. július 12-én munkaidő utáni időpontban fogadták be az intézetbe, ápolói majd orvosi vizsgálata az előírt időn belül megtörtént. Orvosi dokumentációja korábbi szabadságvesztése idejéről rendelkezésre állt, az abban szereplő diagnózis és terápiás javaslat alapján az ápoló -orvosi egyetértéssel - a szükséges gyógyszereket folyamatosan biztosította. Négy közül egy gyógyszer valóban nem állt rendelkezésre, de azt orvosi vény alapján haladéktalanul beszerezték. A panaszos fia a Veszprémi Bv. intézetben orvosi rendelésre nem jelentkezett, állapota a befogadás és elszállítása közötti időben nem változott, kielégítő volt.
	Az Állampusztai BV. intézetbe 1999. augusztus 2-án, ugyancsak munkaidő utáni időben került sor, orvosi vizsgálatát itt is előírás szerint került sor. Az egészségügyi dokumentáció birtokában az ápoló a gyógyszereket orvosi megerősítés alapján a javasolt dózisban kiadta. Attól függetlenül, hogy Cs. I.. továbbra is panaszmentes volt, a kórelőzményre tekintettel pszichiátriai szakvizsgálatra utalták, annak eredménye szerint jelenleg már csak csökkentett mennyiségű bázis terápiára van szüksége. A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokának állásfoglalása szerint a panaszos fia mindkét intézetben gondos orvosi ellátásban részesült, ennek hatására állapota a korábbiakhoz képest javult. 
	A vizsgálatom során beszerzett adatok szerint a panaszos fiának alkotmányos állampogári jogai nem sérültek. A szállítás közbeni bántalmazása tényét nem támasztja alá az, hogy a veszprémi bv. intézet sérülés és panaszmentesen fogadta be és az itteni  orvosi vizsgálat sem tapasztalt sérülést. Elővezetését a Rendőrség az Rtv 33. § /1/ bek. e./ pontja alapján, jogszerűen hajtotta végre. Orvosi vizsgálatát, gyógyszerrel ellátását mindkét intézetben biztosították, így egészségügyi állapota nem  volt veszélyeztetett. Szükségesnek tartom megjegyezni, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv.29.§ /1/  bekezdés f./ pontja alapján  a bíróság nem tartozik azon hatóságok közé, amelynek tevékenysége vizsgálatára hatáskörrel rendelkezem. Ezért az elővezetés elrendelésének kérdésére vizsgálatom nem terjedt ki.
	Mindezekre tekintettel a kapott tájékoztatásokat elfogadtam és vizsgálatom ajánlás nélkül lezártam.

Budapest, 1999. november 22.

Dr. Polt Péter