OBH 3956/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert zsarolás miatt tett feljelentése ügyében a rendőrség a nyomozást megtagadta, emiatt tett panaszát az ügyészség elutasította. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
•	Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény vagy azt nem a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
126. § (1) A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. Ezt a határidőt a nyomozó hatóság vezetője indokolt esetben tizenöt nappal, ha pedig vizsgálatot kell tartani, további harminc nappal meghosszabbíthatja.
127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Zsarolás
323. § (1) Aki jogtalan haszonszerzés végett mást erőszakkal vagy fenyegetéssel arra kényszerít, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön és ezzel kárt okoz, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a zsarolást
a) bűnszövetségben,
b) élet vagy testi épség elleni avagy más hasonlóan súlyos fenyegetéssel,
c) hivatalos személyként e jelleg felhasználásával avagy hivatalos megbízás vagy minőség színlelésével

Megállapított tényállás:
	A panaszos építési engedély nélkül egy műteremnek használt kerti épületet építtetett, amelyre 1997. szeptember 5-én a Budapest, II. kerületi önkormányzat fennmaradási engedélyt adott ki. A határozat ellen a panaszos szomszédja fellebbezett, ezért a Fővárosi Közigazgatási Hivatal az engedélyt visszavonta. 1998. szeptember 14-én a tulajdonost bontásra kötelezték. 
	A panaszos 1998. május 1-én megbeszélést kezdeményezett az építményt kifogásoló szomszédaival, amelyet azok elfogadtak, de a lebonyolításával ügyvédjüket bízták meg. A panaszost egy barátja - dr. L.J. - képviselte. A panaszos kérésére dr. L.J. 1998. október 10-én egy emlékeztetőt készített a májusban történt megbeszélésről. Az emlékeztetőben leírta, hogy az ügyvéd felajánlotta, hogy megbízói 1,2 millió forintért hajlandók lemondani a fellebbezési jogukról, amennyiben a panaszos ismét megkapja a fennmaradási engedélyt.  
	A panaszos 1998. december 3-án a Btk. 323. § (1) bekezdésébe ütköző zsarolás bűncselekménye miatt feljelentést tett szomszédja ellen a II. kerületi Rendőrkapitányságon. A kapitányság illetékesség miatt megküldte a feljelentést a BRFK VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányságnak, ahol 1998. december 16-án a Be. 127. § (1) bekezdés a) pontja alapján - mivel a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény - megtagadták a nyomozást. A határozat elleni panaszt a Budapesti VI. és VII. kerületi Ügyészség B.VI. 334/1999/1. sz., 1999. február 22-én kelt határozatában elutasította.
	A II. kerületi Polgármesteri Hivatal 1999. június 17-én kelt határozatában engedélyezte az építmény részbeni fennmaradását, illetve átalakítását.

A vizsgálat megállapításai:
	Az iratok vizsgálata alapján a következőket állapítottam meg:
	A feljelentett cselekmény ügyében a nyomozás megtagadása miatt nem állapítható meg alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem. A Be. 12. § (1) bekezdése meghatározza a büntetőeljárás megindításának feltételeit. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség hatáskörébe utalja. 
	A rendőrség és az ügyészség a hatályos jogszabályok alapján állapította meg, hogy a panaszos által sérelmezett magatartás nem bűncselekmény. A zsarolás törvényi tényállásának szövege a kényszerítés két módját rögzíti. Az egyik az erőszak, a másik a fenyegetés. A zsarolás tényállásánál az erőszak akkor állapítható meg, ha a sértett cselekvési szabadsága ellen intézett fizikai támadás alkalmas a sértett ellenállásának leküzdésére. A zsarolási fenyegetés megállapításához az szükséges, hogy a fenyegetés alkalmas legyen olyan komoly félelem felkeltésére, hogy a sértettet a szabad akaratával ellentétes cselekvésre késztesse. A kilátásba helyezett súlyos hátrány vonatkozhat a megfenyegetett személy anyagi helyzetére, hivatására, becsületére, nemi avagy személyi szabadságára stb. 
	Amennyiben ilyen körülmények a feljelentett cselekménnyel összefüggésben nem állapíthatók meg, nem valósult meg bűncselekmény, tehát büntetőeljárás sem indítható. Az eljáró ügyész határozatának indoklásában részletes magyarázatot adott arról, hogy a sérelmezett magatartás miért nem tényállásszerű. A panaszos ügyében a rendőrség és ügyészség az anyagi és eljárásjogi szabályok betartásával járt el.
	A panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. április 20.

Gönczöl Katalin