Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3899/1999. számú ügyben

Előadó: dr. Kunné dr. Simonyi Anna
Az eljárás megindulása
A Napi Magyarország 1999. augusztus 14-i számában megjelent "Disznóságok a Mura mentén" cikke arról tudósít, hogy a murarátkai sertéstelep fenntartója a közeli patakba tisztítatlanul ereszti a telepen keletkező szennyvizet. Beszámol a cikk arról is, hogy a sertéstelep udvarán "trágyahegyek, a bűz orrfacsaró, légy töménytelen mennyiségben" található. Az egykori tehénistállókból karámokat alakítottak ki, mintegy 500 állat (süldő) részére. A bejáratnál elpusztult állatok tetemeit találta az újságíró. A cikkben foglaltak több alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanúját vetették fel, ezért vizsgálatot indítottam.

Érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1991. évi XI. törvény az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatról
1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvt.)
72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet a vízgazdálkodási hatósági jogkör gyakorlásáról
102/1996. (VII. 12.) Korm. rendelet a veszélyes hulladékokról
3/1984. (II. 7.) OVH rendelkezés a szennyvízbírságról

Megállapított tényállás
Az eljárás során hivatalom tájékoztatást kért Letenye város jegyzőjétől (aki Murarátka községben ellátja a körjegyzői feladatokat) a cikkben említett sertéstelep működéséről, valamint, hogy érkezett-e hozzá az elmúlt két évben lakossági bejelentés, és azok alapján milyen intézkedést tett. Úgyszintén tájékoztatást kért az ügyre vonatkozóan az ÁNTSZ Zala Megyei Intézete vezetőjétől, és felkérte, hogy tartson helyszíni vizsgálatot és az annak alapján szükségesnek tartott intézkedéseket tegye meg, valamint tájékoztasson arról, hogy az arra illetékes szervek a vízszennyezés megakadályozása érdekében milyen intézkedéseket tettek.
A körjegyző arról adott tájékoztatást, hogy az elmúlt években a polgármesteri hivatalba panasz nem érkezett a sertéstelep működésével, és sem képviselőtestületi ülésen, sem közmeghallgatáson lakossági bejelentés nem hangzott el. Egyidejűleg a jegyző megküldte az állattartó telepen létesített állattartó épület és szennyvíztároló létesítmény építési- és használatbavételi engedélyét, valamint az ÁNTSZ és a Nyugat-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség intézkedéseit (jegyzőkönyv, határozatok).
Az ÁNTSZ Zala Megyei Intézete vezetője tájékoztatásából és az általa, valamint a jegyző által megküldött iratokból megállapítható, hogy a környék lakói 1997-ben jelezték a Környezetvédelmi Felügyelőségnek, hogy a sertéstelepről a szennyvíz a Rátka patakba folyik közvetlenül. Ezért a Felügyelőség helyszíni vizsgálatot tartott 1997. április 20-án, amelyen a környezetvédelmi hatóságon kívül a letenyei polgármesteri hivatal és a murarátkai önkormányzat képviselői is részt vettek.
Az ellenőrzés során megállapították, hogy az "újonnan létesült sertéshízlaló épületnél nem épült meg a terv szerinti 50 m3-es hígtrágyatároló, ennek megfelelően a telepi árkokon keresztül a szennyvíz közvetlenül a Rátka patakba folyik, amely a Murarátka község belterületén keresztül éri el a főbefogadó Mura folyót. A környezetvédelmi hatóság a helyszínen felhívta az állattartó figyelmét, hogy a hígtrágyatároló-aknát két héten belül építse meg. A csurgalékvizeket a trágya depónia DK-i sarkában lévő szennyvíztároló aknába kell bevezetni, és a vonatkozó befogadói nyilatkozatot az elhelyezésre alkalmas területek tulajdonosaitól az említett időpontig be kell szereznie.
Felhívta a hatóság az állattartó figyelmét a veszélyes hulladékról (állati tetemek) szóló jogszabályból adódó kötelezettségére, és az abból adódó teendőkre. Egyben engedélyezte, hogy a veszélyes hulladék átmeneti tárolását szintén a megadott határidőig oldja meg.
A helyszíni szemlén polgármesteri hivatal jelen volt képviselője felszólította az állattartót, hogy a szennyvíztárolót 1997. június 9-ig építse meg, és kérje meg az épületekre a használatbavételi engedélyt. Az állattartó a hiányosságok pótlására történő felszólítást, és annak határidejét tudomásul vette.
A környezetvédelmi hatóság (feltételezhetően a jegyzőkönyvben foglaltak nem teljesítése miatt) az állattartót határozattal (1997. június 17.) kötelezte a jegyzőkönyvben felsorolt hiányosságok pótlására meghatározott határidő megjelölésével, és addig a tevékenység folytatásának felfüggesztését rendelte el. A környezetvédelmi hatóság 1997-ben a veszélyes hulladékokra vonatkozó bejelentési, nyilvántartási, ártalmatlanítási és gyűjtési kötelezettség megszegése miatt 130 000 Ft bírságot vetett ki, amely bírság összegét a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség 20 000 Ft-ra módosította. A bírság összegének csökkentését azzal indokolta a másodfokú hatóság, hogy a veszélyes hulladék ártalmatlanításával és gyűjtésével kapcsolatos bírságrész tekintetében a tényállást nem tisztázták kellően, s miután az ellenőrzés időpontjában a helyszínen veszélyes hulladék már nem volt, a gyűjtéssel és ártalmatlanítással kapcsolatos döntés megalapozottságát kétségesnek találta.
A körjegyző használatbavételi engedélyt adott a külön felszólítás alapján előterjesztett építtetői kérelem alapján 1997. szeptember 23-i határozatával.
A szemlén résztvevő ÁNTSZ felhívta a vállalkozó figyelmét, hogy a major (telep) vízellátását szolgáló fúrt kút vizének kémiai mikrobiológiai vizsgálatát el kell végezni. A kutak fedlapját zárhatóvá kell tenni, a kútakna kitisztítása szükséges.
1999-ben ismételten lakossági bejelentés érkezett a környezetvédelmi hatósághoz, amely szerint a sertéstelepen keletkezett hígtrágya és a telepről elfolyó szintén trágyával szennyezett csapadékvíz a települést átszelő patakba folyik. Az ÁNTSZ 1999. szeptember 21-én kelt határozatával kötelezte az állattartó telep üzemeltetőjét, többek között arra, hogy a hígtrágya gyűjtőakna tetejét zárt fedlappal lássa el, továbbá a trágyagyűjtő térről elfolyó szennyezett csurgalékvizet környezetszennyezést kizáró módon, zártan kell elvezetni a gyűjtőaknába 1999. október 30-ig.
A Nyugat-dunántúli Vízügyi Igazgatóság a környezetvédelmi hatóság határozatából értesült, hogy az állattartó telepen tartott állatszám alapján a telep éves vízigénye meghaladja az addig érvényben volt vízjogi üzemeltetési engedélyben meghatározottat. A vízügyi hatóság terv benyújtására szólította fel az állattartót. A környezetvédelmi hatóság egy éves időtartamra hozzájárult a vízjogi üzemeltetési engedély kiadásához.

A vizsgálat megállapításai
Az Alkotmány 2. §-ban deklarált jogállamiság elve és a 18. §-ban biztosított egészséges környezethez való jog a hatóságokkal szemben azt a követelményt támasztja, hogy a környezet és a lakosság egészségének védelme érdekében minden, jogszabályban biztosított, hatáskörükbe utalt eszközt felhasználjanak. Az egészséges környezethez való jog harmadik generációs emberi jogként nem élvez alanyi jogvédelmet, ezért érvényesülésének garanciái elsősorban szervezeti-intézményi és törvényi jellegűek, aminek következtében a környezetvédelem területén hatáskörrel rendelkező szervek, mint jogalkalmazók a környezetveszélyeztetés lehetőségét sem engedhetik meg a környezethasználóknak.
A mai magyar szabályozás nem a preventív védelemre helyezi a hangsúlyt, hanem szankció központú. A környezetveszélyeztetés vagy károsítás esetén kiszabható környezetvédelmi bírság azonban alacsony volta miatt nem alkalmas a környezethasználók környezetszennyezéstől való visszatartására, ahhoz pedig túl kevés - a jelenlegi szabályozás szerint az önkormányzatot a területén kiszabott környezetvédelmi bírság 30%-a illeti meg - hogy a már bekövetkezett környezetkárosodást abból állítsák helyre. Az egészséges környezethez való jog, az emberi élet fizikai feltételeinek biztosítása tehát a jelenlegi bírságolási rendszer felülvizsgálatát igényli. Mint arra az OBH 6797/1999. sz. jelentés rámutatott, "a jogállamisággal összefüggésben okoz visszásságot, hogy alapvető környezetvédelmi előírásokat, az üzemeltetés szabályait mind a szennyvíztisztítónál, mind az előtisztítónál sem jogszabálynak, sem állami irányítás egyéb eszközének nem minősülő, felülvizsgálatra szoruló rendelkezések határozzák meg. A jogállamiság elve azt a követelményt is magában foglalja, hogy alapvető jogokról és az ezekhez kapcsolódó kötelességekről a központi irányítás szervei jogszabályban rendelkezzenek. Az egészséges környezethez való jog érvényesülését nehezíti az is, hogy a környezetvédelemmel kapcsolatos államigazgatási hatáskörök erősen megosztottak, továbbá az ezzel kapcsolatos szabályozás nem áttekinthető, néhol nem egyértelmű. Az Áe-ben meghatározott végrehajtási cselekmények - generális jellegük miatt - azonban egy olyan speciális területen mint a környezetvédelem nem tudják azt a garanciát nyújtani, amit az egészséges környezethez való jog érvényesítése megkíván. A környezetvédelmi törvény 101. § (3) bekezdése lehetővé teszi ugyan más szankció - tevékenység folytatásának korlátozása vagy felfüggesztése - alkalmazását is, de ezt olyan általánosságban teszi, hogy a jogalkalmazó számára nem derül ki, melyik hatóság jogosult a végrehajtásra. Az egészséges környezethez való jog érvényesülése érdekében elsősorban a preventív védelmet kell erősíteni, a szankciók alkalmazási körét pedig ki kell bővíteni." A jelentésben az országgyűlési biztos felkérte a környezetvédelmi és a vízügyi minisztert, hogy vizsgálják felül a jelenlegi bírságolási rendszert, továbbá tegyenek intézkedést a 83/1997 OGY határozat végrehajtása érdekében. Kérem a két minisztert arra is, hogy vizsgálják felül, és emeljék jogszabályi szintre a 3/1984 (II.7.), 4/1984 (II.7), 4/1981(IV.4.) OVH rendelkezésben foglaltakat. A megszólított szervek az ajánlást elfogadták, a jogszabály-alkotás folyamatban van.
Jelen ügyben a vizsgálat alapján megállapítottam, hogy az eljáró hatóságok az Alkotmány 18. §-ban deklarált egészséges környezethez való joggal összefüggésben visszásságot nem okoztak. A hatóságok a bejelentések alapján eljárási kötelezettségüknek eleget tettek, azokat kivizsgálták és a szükséges intézkedéseket megtették, ezért ajánlást az ügyben nem teszek.

Budapest, 2001. július 12.

Takács Albert sk.