OBH 3879/1999. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A panaszos holland házaspár beadványban sérelmezte, hogy a gyámhivatalok elhúzódó eljárása miatt  1998 nyara óta nem tudtak három gyermekvédelmi gondoskodásban élő kiskorút örökbe fogadni. A gyermekek 1999 áprilisa óta gyámjuk engedélyével Hollandiában tartózkodtak, új környezetükbe beilleszkedtek. A panaszosok a jogi eljárás elhúzódása miatt elsősorban a gyermekek harmonikus testi-lelki fejlődését féltették. Tartottak attól, hogy az amúgy is sérülékeny gyermekek felnőttekbe vetett bizalma meginog. 
	A beadvánnyal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz ezen belül a tisztességes eljáráshoz, és a 67. § (1) bekezdésében rögzített a gyermekek kiemelt védelméhez fűződő jogának sérelme.  Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. Az eljárásra illetékes Kisvárda és Vásárosnamény Város Gyámhivatalánál az ügyben keletkezett iratok másolatának megküldését kértem. A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vizsgálatát kértem.

Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
Csjt. 48/A. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vett gyermeket örökbefogadhatónak nyilvánítja, ha a szülő gyermekével önhibájából egy éve nem tart rendszeres kapcsolatot, életvitelén, körülményein nem változtat, és emiatt az átmeneti nevelés nem szüntethető meg. Erre a jogkövetkezményre a szülőt az átmeneti nevelést elrendelő határozatban figyelmeztetni kell.
Csjt. 49. § (1) Az örökbefogadást az előző rendelkezésekben megszabott feltételek esetében sem lehet engedélyezni, ha az a kiskorú érdekeivel ellentétben áll, vagy a közérdeket egyébként sérti, illetve, ha akár a felek, akár az eljárásban egyéb módon közreműködő személyek vagy szervezetek részére haszonszerzéssel jár.
(2) A gyermek külföldre történő örökbefogadása - a rokonok, illetve a szülő házastársa által történő örökbefogadás kivételével - csak örökbefogadhatóvá nyilvánított intézeti nevelt, valamint állami nevelt gyermek esetében engedélyezhető, feltéve, hogy a gyermek örökbefogadására belföldön nem került sor, mivel azt nem kezdeményezték, illetve örökbefogadása érdekében tett intézkedések nem vezettek eredményre.
Csjt. 50. § (1) Az örökbefogadás az engedélyező határozat jogerőre emelkedésével lép hatályba...
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
7. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni...
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratok szerint az intézeti gyám a legkisebb gyermek örökbefogadhatóvá nyilvánítását 1998 áprilisában kezdeményezte. Kérelmére választ nem kapott. Augusztusban kérelmét megismételte, ekkor mindhárom gyermek örökbefogadhatóvá nyilvánítását kérte. A kérelmet csak a gyermekek intézeti nevelésbe vételének felülvizsgálata után teljesítették. A három kiskorút a kisvárdai gyámhivatal 1999. március 31-én nyilvánította örökbefogadhatónak. Az apa a határozatot megfellebbezte. A megyei gyámhivatal az első fokú határozatot megsemmisítette, mert az anya lakcímének változása miatt az eljárásra nem a kisvárdai gyámhivatal volt illetékes. A megyei gyámhivatal eljárását egyszer 30 nappal meghosszabbította, a másodfokú határozatot a rendelkezésére álló határidőn belül meghozta. Új eljárásra az anya lakóhelye szerint illetékes vásárosnaményi gyámhivatalt kötelezte. A gyámhivatal ismét örökbefogadhatóknak nyilvánította a gyermekeket. A határozatot az apa megfellebbezte. Az első fokú határozatot a másodfokú a gyámhivatal jóváhagyta. A három kiskorú gyermeket a panaszos holland házaspár 2000. január 10-én jogerősen örökbefogadta.
	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Gyámhivatal vezetőjének vizsgálata szerint a gyermekek örökbefogadhatóvá nyilvánításának elhúzódását többek között a szülők lakcímének és tartózkodási helyének gyakori változtatása miatti illetékességváltozás okozta. Késleltette az eljárást, hogy a gyermekek gyámja egyszer  visszavonta a gyermekek örökbefogadhatóvá nyilvánításának kérelmét. Ezt azzal indokolta, hogy az apa azt követően, hogy értesült arról, hogy gyermekeit külföldi állampolgárok akarják örökbefogadni elkezdte őket látogatni.  
	Az ügyben eljáró gyámhivatalok figyelmen kívül hagyták az intézeti gyám a gyermekek örökbefogadhatóvá nyilvánítását kezdeményező 1998 áprilisi és augusztusi kérelmét. A kisvárdai gyámhivatal pedig nem vizsgálta az illetékességét, 1999 márciusában illetékesség hiányában hozta meg határozatát. Mindezzel sérült a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog.
	Az eljárás lefolytatására illetékes vásárosnaményi gyámhivatal és a másodfokon eljáró Szabolcs-Szatmár- Bereg Megyei Gyámhivatal az elintézési határidőn belül a gyermekek érdekeit szem előtt tartva hozta meg döntését.
	A megyei gyámhivatal vezetője az üggyel kapcsolatban a legnagyobb problémának azt találta, hogy a balkányi gyermekotthon igazgatója a hatályos jogszabályi rendelkezéseket figyelmen kívül hagyta. Akkor helyezte kilátásba a gyermeke örökbeadásának lehetőségét, amikor a kiskorúak még nem voltak örökbeadhatóak és nem volt tisztázott az, hogy vér szerinti családjukba való visszakerülésüknek milyen esélye van. Álláspontom szerint mind az örökbefogadható gyermek, mind a jövendő örökbefogadó szülő szempontjából fontos, hogy csak akkor kerüljön kapcsolatba a gyermek a jövendő örökbefogadóval, amikor egyrészről a gyermek jogilag már örökbeadható, másrészről a szülő örökbefogadásra való alkalmasságát is vizsgálták már a szakemberek. A függő jogi helyzetben fennáll annak a veszélye, hogy az örökbefogadás valamilyen okból meghiúsul. ( Vagy a gyermek nem lesz örökbefogadható, vagy a jövendő  örökbefogadó bizonyul alkalmatlannak. ) Ebben a függő jogi helyzetben az érzelmi kapcsolat azonban már kialakulhat a gyermek és felnőtt között. Nem kívánatos, hogy a gyermekvédelmi gondoskodásban élő - érzelmileg sérülékenyebb - gyermek egy meghiúsult örökbefogadás miatt teljesen elveszítse bizalmát a felnőttekben.
	A megyei gyámhivatal vezetője a jövőbeli jogsértések elkerülése érdekében az érintett szakemberek bevonásával szakmai megbeszélésen tisztázta a hatályos jogszabályi rendelkezéseknek megfelelő eljárást.
	Az időmúlásra és arra való tekintettel, hogy a panaszosok a gyermekeket már 2000 januárjában örökbefogadták, a megyei gyámhivatal vezetője pedig felhívta az érintettek figyelmét a jogszabályi előírások betartására a vizsgálatot az Obtv. 17. § (1) bekezdése értelmében ajánlás nélkül lezárom.

Budapest, 2001. június 6. 

Gönczöl Katalin