OBH 3817/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

Panaszos az országgyűlési biztoshoz intézett beadványában személyi kárpótlási ügye intézése során a Központi Kárrendezési Iroda (KKI) által követett eljárást sérelmezte. 

A rendelkezésemre álló információk alapján a jogbiztonság (Alkotmány 2. § (1) bekezdés), valamint a jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § (5) bekezdés) megsértésére lehetett következtetni. Ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. 

Tájékoztatás céljából megkerestem a KKI főigazgatóját. 

Megállapított tényállás

Panaszos az 1997. évi XXIX. törvény alapján - édesapja életének a munkaszolgálat ideje alatt történő elvesztése miatt - nyújtotta be kárpótlás iránti kérelmét 1997. július 28. napján. A kérelmet a KKI elutasította az 1999. II. 22-én kelt 5027731/1-1999-es iktatószámú határozatával. Panaszos az elutasító határozat ellen keresetet terjesztett elő, melyet a KKI 1999. III. 29-én iktatott. 

Panaszos állítása szerint - nem kapott választ arra a levélre,  melyben keresete megérkezésének visszaigazolását sürgette. Ezért 1999. májusában személyesen kereste fel az irodát, ahol azt a választ kapta, hogy: "A Fővárosi Bíróságnak nagyon sok dolga van, és majd ősszel küldik át a keresetét."

Megkeresésemre a KKI főigazgatója arról tájékoztatott, hogy "Az 1999. február 22-én kelt elutasító határozat ellen az ügyfél 1999. március 29-én keresettel fordult irodánkhoz. A közigazgatási határozat ellen benyújtott keresetlevelet érdemi ellenkérelmünkkel, valamint az ügyben keletkezett közigazgatási iratokkal együtt, bírósági határozat felülvizsgálata céljából többszáz ügyfelünk irataival együtt továbbítottuk a Fővárosi Bírósághoz 1999. augusztus 17-én. A keresetlevélnek a törvényben előírt határidőn túli továbbítása az iroda részéről nem szándékos mulasztás volt, hanem az arra az élet elvesztésével kapcsolatos kárpótlási ügyek nagy száma miatt került sor." 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 72. §-ának (1) bekezdése úgy szól, hogy "Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva - ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik -, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól."

Panaszos jogorvoslati jogával élve a már említett és 1999. II. 22. napján kelt közigazgatási határozat ellen - a Fővárosi Bíróságnak címzett - keresetlevelet nyújtott be 1999. III. 29. napján a KKI-nál. 

Az 1952. évi III. törvény 330. §-ának (1) bekezdése azt rendeli, hogy "A keresetlevelet az első fokú közigazgatási határozatot hozó szervnél vagy az illetékes bíróságnál a felülvizsgálni kért határozat közlésétől számított harminc napon belül kell benyújtani. Az első fokú közigazgatási szerv a keresetlevelet - az ügy irataival együtt - nyolc napon belül köteles a bírósághoz továbbítani."

A 331. § pedig arról szól, hogy "Az a közigazgatási szerv, amelyik a felülvizsgálni kért határozatot hozta, köteles a keresetre írásban nyilatkozni; mégpedig ha a keresetlevelet a fél nála nyújtotta be, az iratoknak a bírósághoz való továbbításával egyidejűleg, egyébként pedig a keresetlevél kézhezvételétől számított nyolc napon belül."

A vizsgálat feltárta, hogy a KKI a keresetlevelet a hivatkozott jogszabályok rendelkezéseinek megtartását elmulasztva nem 8 napon belül, hanem a kérelem hozzá való megérkezését követően több mint 120 nap elteltével továbbította azt a bírósághoz. 

A vizsgálat rámutat arra, hogy az Alkotmánybíróság 72/1995. (XII.15.) ÁB határozatának indokolása II/. pontjában elvi éllel leszögezte "A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás - adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen.

A vizsgálat megállapította, hogy mivel a KKI a rá irányadó ügyintézési határidőt jelentősen túllépte, mulasztásával megsértette a jogbiztonság (Alkotmány 2. § (1) bekezdés) alkotmányos elvét, s ezáltal visszásságot idézett elő.

KKI-nak az ügyben folytatott eljárása ugyanakkor sérti panaszos jogorvoslathoz (Alkotmány 57. § (5) bekezdés) való jogát is, mert mulasztása az említett alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot idézett elő. Ugyanis az Alkotmány 57. § (5) bekezdése azt rögzíti, hogy "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja." Az Alkotmány most idézett §-át a KKI azzal sértette meg, hogy mulasztásával korlátozta panaszos jogorvoslati joga érvényesülésének lehetőségét. 

Az Alkotmány 8. §-ának (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy "A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége."
A (2) bekezdés kimondja: "A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja."
A (4) bekezdés pedig arról szól, hogy "Rendkívüli állapot, szükségállapot vagy veszélyhelyzet idején az alapvető jogok gyakorlása - az 54-56. §-ban, az 57. § (2)-(4) bekezdésében, a 60. §-ban, a 66-69. §-ban és a 70/E. §-ban megállapított alapvető jogok kivételével - felfüggeszthető vagy korlátozható."

Mivel a jogorvoslathoz való jog alapvető jog, ezért annak korlátozása vagy annak felfüggesztése rendkívüli állapot, szükségállapot, vagy veszélyhelyzet idején lehetséges, de akkor is csak az erre feljogosított szervek által és módon. Jelenleg pedig - mint köztudott - Magyarországon nincs rendkívüli helyzet, szükségállapot, vagy veszélyhelyzet, mint ahogy a KKI egyetlen köztisztviselőjének sincs olyan jogosítványa, hogy panaszos Alkotmányban rögzített jogorvoslathoz való jogát korlátozhatná. 

Ajánlás

Felkérem a KKI főigazgatóját, hogy írásban tájékoztassa az országgyűlési biztost arról, hogy: 1999. IX. 30. napján hány olyan kárpótlási ügyet tartottak nyilván amelyekre vonatkozó kereseti kérelmeket - az irodához való érkezéstől számított 8 napon belül - nem terjesztettek az illetékes bíróság elé, továbbá hogy az említett kérelmeket haladéktalanul terjessze a bíróság elé. 

Ajánlásom tekintetében kialakított érdemi álláspontjáról, megtett intézkedéséről - 30 napon belül - főigazgató úr szíves tájékoztatását várom.

Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, valamint a KKI főigazgatóját is tájékoztattam. 

Budapest, 1999. október 8.

Gönczöl Katalin