OBH 3689/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy a Budapesti Fegyház és Börtönben fogvatartott férje számára nem engedélyezték az apósa temetésén való részvételt, arra hivatkozva, hogy nem tekinthető közeli hozzátartozónak. A temetést követő napon azonban az EVSZ hatálya alá tartozó fogvatartottat mégis hazaengedték. A panaszos azt is kifogásolta, hogy az EVSZ eltávozásra vonatkozó szabályait jelentősen megszigorították, de ez nem mindenkire érvényes.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a büntetés-végrehajtás országos parancsnokától a panasz kivizsgálását és ennek eredményéről való tájékoztatást kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.);
•	Az emberi méltósághoz való jogból levezethető kegyeleti jog (Alkotmány 54. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
137. § 6. hozzátartozó: az egyeneságbeli rokon és ennek házastársa, az örökbefogadó és a nevelőszülő, az örökbe fogadott és a nevelt gyermek, a testvér, a házastárs, az élettárs és a jegyes, a házastárs egyeneságbeli rokona és testvére, valamint a testvér házastársa.

•	1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
22. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása fontos okból - közérdekből, illetőleg az elítélt személyi, családi körülményei, egészségi állapota miatt - félbeszakítható.
(3) Az elítélt felügyelettel vagy anélkül meglátogathatja a súlyos beteg hozzátartozóját, részt vehet a hozzátartozója temetésén. A büntetés-végrehajtási intézet parancsnoka elrendelheti bilincs használatát, kivételes esetben megtagadhatja a látogatás, illetőleg a temetésen való részvétel engedélyezését.
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban - és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
28/A. § (1) A fogház, illetőleg a börtön végrehajtásának általános szabályainál enyhébb végrehajtási szabályok akkor alkalmazhatók, ha - különösen az elítélt személyiségére, előéletére, életvitelére, családi körülményeire, bűnözői kapcsolataira, a szabadságvesztés során tanúsított magatartására, az elkövetett bűncselekményre, a szabadságvesztés tartamára tekintettel - a szabadságvesztés célja az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazásával is elérhető.
(3) Az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazása esetén az elítélt
a) huszonnégy órát, kivételesen negyvennyolc órát meg nem haladó időre havonta legfeljebb négy alkalommal eltávozhat a büntetés-végrehajtási intézetből azokon a napokon, amelyeken nem végez munkát;
b) a személyes szükségletére fordítható pénzt készpénzben is megkaphatja, és azt a büntetés-végrehajtási intézeten kívül költheti el;
c) a látogatóját a büntetés-végrehajtási intézeten kívül is fogadhatja;
d) felügyelete mellőzhető, amikor a büntetés-végrehajtási intézeten kívül dolgozik.
(4) Az elítélt köteles bejelenteni, hogy az eltávozás ideje alatt hol tartózkodik.
(5) Ha az elítélt az eltávozással, illetőleg a büntetés-végrehajtási intézeten kívüli munkavégzéssel kapcsolatos magatartási szabályokat ismételten vagy súlyosan megszegi, így különösen, ha az eltávozásról önhibájából nem az előírt időn belül tér vissza, vagy más, súlyos fegyelemsértést követ el, illetve a (2) bekezdésben meghatározott okok bekövetkeznek, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoka felfüggeszti az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazását és előterjesztést tesz a büntetés-végrehajtási bírónak az enyhébb végrehajtási szabályok megszüntetése iránt.

A vizsgálat megállapításai:
	A Budapesti Fegyház és Börtönben szabadságvesztés büntetését töltő fogvatartott kérelmet nyújtott be annak érdekében, hogy 1999. július 9-én, az apósa temetésén részt vehessen. Úgy nyilatkozott, hogy amennyiben kísérettel engednék el, akkor nem akar élni a lehetőséggel. Az intézet parancsnoka nem engedélyezte a büntetés félbeszakítását, az ugyanis az elítéltet hátrányosan érintette volna, mert a távollétében töltött idő nem számít be a büntetés időtartamába. Ugyanakkor felajánlották az EVSZ hatálya alatt álló elítélt számára, hogy a hétvégi - július 10-i - eltávozását egy nappal előre hozzák, ezt a megoldást azonban a fogvatartott nem kívánta igénybe venni.
A panaszos 1999 júliusában a BVOP-ra is benyújtotta panaszát, amit kivizsgáltak és megállapították, hogy a bv. intézetet nem terheli felelősség azért, hogy a fogvatartott nem vett részt az apósa temetésén. Ugyanakkor azt is észlelték, hogy a kérelem elbírálása során értelmezési problémák merültek fel. A nevelői javaslatok ugyanis - arra hivatkozva, hogy az elhunyt nem közvetlen hozzátartozója a fogvatartottnak, ill. a fogvatartott kapcsolattartói közt nem szerepel - a kérelmet nem támogatták. A Bv. tvr. 22. § (3) azonban nem a közvetlen hozzátartozóról, hanem a hozzátartozóról szól, melynek fogalmát - többek között - a Btk. rögzíti. A Bv. tvr.-t módosító 1993. évi XXXII. tv. miniszteri indoklásával pedig nem egyezik az a nevelői vélemény, amely azért korlátozta a kegyeleti jog gyakorlását, mert az elhunyt nem szerepelt a kapcsolattartók között. Erre tekintettel a BVOP 1999. július 30-án levélben hívta fel az intézetparancsnok figyelmét a vonatkozó jogszabályok helyes értelmezésére.
	Az országos parancsnok arról is tájékoztatott, hogy 1999. I. negyedévében felülvizsgálták az EVSZ hatálya alá tartozó elítéltek eltávozási gyakorlatát, melyet követően döntés született az addigi gyakorlat egységesítéséről és szigorításáról. Az országos parancsnok helyettese 1999. július 5-én kelt körlevelében meghatározta az új gyakorlat kialakításának fő szempontjait, és július 15-ig jelentést kért a bv. intézetek parancsnokaitól arra vonatkozóan, hogy milyen új magatartási szabályokat írtak elő és miként módosították a házirendet.
A panaszos férje 1999. július 2-án rövid tartamú eltávozás jutalomban részesült, július 10-én pedig EVSZ-esként 24 órás hétvégi eltávozást kapott. A panaszos a BVOP-nak írt beadványában azt is kérte, hogy férjét a lakóhelyéhez közelebb eső bv. intézetbe szállítsák át. Kérelmének 1999. augusztus 17-én helyt adtak, és engedélyezték a fogvatartott átszállítását a Baracskai Országos Bv. Intézetbe.

	Vizsgálatom során - a megkeresésre adott válasz és a rendelkezésre álló iratok alapján - alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. Erre tekintettel a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának tájékoztatását elfogadtam, és a vizsgálatot lezártam.

Budapest, 2001. április 10.

Gönczöl Katalin