OBH 3595/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Bakos Anita

A vizsgálat megindítása

	A Zala megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalánál alkalmazásban álló hivatásos pártfogó egy volt állami nevelt pártfogoltja és családja ügyében fordult panasszal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. A beadványt a pártfogolt is aláírta, így a továbbiakban rá hivatkozom panaszosként. A beadványban a panaszos sérelmezte, hogy a volt állami neveltek lakásproblémáinak enyhítését célzó Népjóléti Minisztérium által kiírt pályázaton támogatást elnyert 8 Zalai megyei pályázó 1998. novembere óta, - ekkor értesítették őket a pályázat elnyeréséről - nem kapta meg az elnyert 5.060.000 forint összeget.

	A 8 nyertes Zala megyei pályázó egyike a panaszos, aki gyakorlatilag hajléktalan, élettársa két kisgyermekkel anyás csecsemőotthonban él, amelyet 1999. augusztus 10-vel el kellett hagynia.  A megpályázott ingatlant a beadvány írásakor még nem adta el a tulajdonos másnak, de sokáig nem tudja fenntartani részükre.

	A pártfogó leírja, hogy a Szociális és Családügyi Minisztérium megkeresett főosztályvezetője elismerte a késést, de a felelősséget az Ifjúsági és Sportminisztériumra hárította, amely a Gyermek és Ifjúságvédelmi Alapprogram Tanácsa jogutódjaként vállalta a pályázati összeg egy részének kifizetését. 

	A beadványban megfogalmazott sérelmek alapján felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való jog sérelmének a gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam. A vizsgálat során az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (2) bekezdésében foglalt hatásköröm alapján tájékoztatást kértem a szociális és családügyi minisztertől a késedelem okáról és a megtett, illetve tervezett intézkedésekről.

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya

[...]
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A megállapított tényállás

	A szociális és családügyi miniszter 1999. szeptember 30-án kelt levelében tájékoztatott arról, hogy a 210 millió forint támogatásról szóló pályázat a Népjóléti Közlöny 1998/11. számában jelent meg a Népjóléti Minisztérium és a Gyermek és Ifjúsági Alapprogram Tanácsának közös felhívásában. A beérkezett 1022 pályázatból a szakértő bizottságok 351 pályázó fiatalt részesítettek támogatásban. A sikeres pályázók lakáshelyzetének megoldásából a megyék is kivették a részüket, az egyes pályázók az előírt megyei önrész mellett 800.000 forint támogatást kaphattak maximálisan. 

	A központi támogatási összegből 200 millió forintot a Népjóléti Minisztérium, 10 millió forintot a Gyermek és Ifjúsági Alapprogram Tanácsa jogutódjaként az Ifjúsági és Sportminisztérium vállalt az előzetes megegyezés alapján. 17 megye és a főváros támogatási összegeit a Népjóléti Minisztérium 1998. december 10-től folyamatosan leutalta a megyei önkormányzatok megadott számlaszámaira. Nógrád és Zala megye 4,805 millió forint és 5,036 millió forint támogatási összege az Ifjúsági és Sportminisztérium 10 millió forintját terhelte. Az Ifjúsági és Sportminisztériumnak azonban csak programfinanszírozott fejezeti kezelésű pénzei voltak a minisztériumi költségvetésben erre a célra, ami azt jelenti, hogy a nyertes pályázóknak először meg kellett volna venniük a lakást, és a Magyar Államkincstár utólag fizette volna ki az összeget. A volt állami gondozott pályázók anyagi körülményei nem tették lehetővé ezt a fajta kifizetési módot, emiatt egyre húzódott a két megye pénzeinek átutalása. 

	A kérdés megoldására azonban 1999 nyarán már megszületett a megoldás. Az Ifjúsági és Sportminisztérium és a Magyar Államkincstár közötti megállapodás alapján ha a pályázaton nyertes fiatalok a lakásvásárlási szerződésüket beküldik a Magyar Államkincstárhoz, az Államkincstár utalványozás után 3-4 napon belül az önkormányzat megjelölt számlájára utalja a pénzt. Zala megye már megküldte 1999. szeptember 20-án két fiatal szerződését, de panaszosé még nem volt közte. 

	A késedelem miatt - ha ezt a megyék kérik - az 1999. október 30-i megyei elszámolás időpontját a pályázatokról meghosszabbítják 1999. december 30-ig, nagyon indokolt esetben 2000. március 31-ig. 1999. szeptember 29-én kelt leveleiben a minisztérium értesítette a két érintett megye közgyűlésének elnökét erről a megoldásról. 

A vizsgálat megállapításai

	A Népjóléti Minisztérium, valamint a Gyermek- és Ifjúságvédelmi Alapprogram Tanácsa által meghirdetett pályázat célja az állami gondoskodásból kikerült fiatalok lakáshoz juttatásának támogatása, és ezáltal életkörülményeik javítása volt. A támogatás jogszabályi alapja a szociálisan hátrányos helyzetben levők adósságterhének enyhítéséről és lakhatási körülményeinek javításáról szóló 96/1998. (V. 13.) Korm. rendelet. 

	A lakáshoz jutási támogatás egy egyszeri támogatás, amelynek odaítélése egy speciális eljárás keretében, pályáztatás útján történt. A pályázó a pályázatban foglalt feltételeknek megfelelően pályázott, 1998. novemberében értesítették a támogatás odaítéléséről. A pályázat megnyerésével a pályázó jogosultságot szerzett erre a támogatásra. A Zala és Nógrád megyei támogatási összeg átutalásáért felelős Ifjúsági és Sportminisztérium a pályázót hosszú időn keresztül, majdnem egy évig bizonytalanságban tartotta azzal, hogy nem utalta át az önkormányzatoknak az összeget, akik emiatt nem tudták a lakáshoz jutási támogatást kifizetni, és azt sem lehetett tudni, hogy mikor kerül majd rá sor. Súlyosbította a dolgokat, hogy a pályázó életfeltételeiben rendkívül fontos minőségi változást jelentett volna a pályázaton elnyert összeghez való hozzájutás, ugyanis a jelenleg hajléktalan pályázó két kisgyermekével és feleségével saját lakáshoz juthatott volna. Mindezek alapján megállapítom, hogy sérült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való jog, és ezzel összefüggésben a tisztességes eljáráshoz való jog.

	A miniszter levelében foglaltak alapján tájékoztattam a panaszost a pártfogóján keresztül arról, hogy pénz megszerzéséhez el kell küldenie a lakásvásárlási szerződését a Magyar Államkincstárnak. Tekintettel arra, hogy egyedi esetről van szó és a panasz orvoslást nyert, ajánlással nem élek. 

Budapest, 1999. október 30.

Dr. Polt Péter