OBH 3521/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző. dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos az adatvédelmi biztoshoz terjesztett elő beadványt. Panaszában  sérelmezte, hogy az országos rendőrfőkapitánynak címzett beadványára nem kapott teljes körű választ, az 1998. március 19-én kelt beadványára pedig egyáltalán nem válaszolt a főkapitány. 
	A panaszos kifogásolta azt is, hogy a belügyminiszternek írt, 1998. február 19-én kelt beadványára sem válaszoltak a mai napig. 
	Az adatvédelmi biztos hatáskörének hiányát állapította meg az ügyben és a beadványt megküldte nekem. A személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXIII. törvény 23. § (2) bekezdése szerint "Az adatvédelmi biztosra ... az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni". Ez azt jelenti, hogy az országgyűlési és az adatvédelmi biztos nincs egymással alá-fölé rendeltségi viszonyban, hanem azonos jogállásúak, egymás mellett működnek. Döntését tehát nem vizsgálhattam felül, azt tudomásul vettem.
	A beadvány és mellékletei alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz, valamint a kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során megkerestem a belügyminisztert és az országos rendőrfőkapitányt. Mindkét megkeresett szerv vezetőjét vizsgálatra kértem fel. Arra vártam választ, hogy volt-e a panaszosnak a belügyminiszterhez, illetve a főkapitányhoz címzett olyan beadványa (kérelme), mely - a panasz tartalmától függetlenül - megválaszolatlan maradt. Amennyiben igen kértem, hogy  tájékoztassanak a válaszadás elmaradásának okáról. 

Érintett alkotmányos jogok
A kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog (Alk. 64. §).
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
	A belügyminiszter és az országos rendőrfőkapitány - kérésemnek megfelelően - felülvizsgáltatta a panaszban kifogásoltakat és a következőkről tájékoztattak:
	
1.	A belügyminiszter tájékoztatása szerint a panaszos, aki a "Médiahajó" rendezvényeit szervező Kft. vezetője, 1998. február 19-i keltezéssel valóban írt levelet az akkor hivatalban lévő miniszternek. A levélben a Duna "EMC" Press kiadó igazgatójával fennálló nézetkülönbségről tájékoztatta a minisztert. A beadvány tartalmazta azt is, hogy az a körülmény, mely szerint a Hekus c. magazin szerkesztő bizottságának több magas rangú rendőr is tagja, hozzájárult ahhoz, hogy a magazin igazgatója a "Médiahajó"-t lejárató cikkeket jelentetett meg a szóban forgó újságban. 
	A miniszter megállapította, hogy a panaszos 1998. február 19-én kelt beadványa alapján vizsgálatot végzett a Belügyminisztérium akkori apparátusa. A vizsgálat eredménye szerint a panaszos levelében említett magas rangú rendőrök - akiket egyébként a panaszos írásban szintén megkeresett és akik arra válaszoltak is - a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet 106. § (8) bekezdésében - ami így szól: "A rendőr rendszeresen vagy időszakosan megjelenő lapok, sajtótermékek szerkesztője vagy munkatársa csak a rendőrfőkapitány engedélyével lehet." - előírt főkapitányi engedély birtokában, jogszerűen, térítés nélküli szakértőként közreműködtek a "Hekus" c. magazin szerkesztő bizottságában. 
	A miniszteri tájékoztató tartalmazta továbbá, hogy a Duna "EMC" Press kiadó igazgatója - a panaszos állításával ellentétben - megkülönböztető jelzés használatára érvényes engedéllyel nem rendelkezett, a panaszos és az általa panaszolt személy közti nézet eltérés okának megítélése, illetve annak feloldása pedig nem tartozik a belügyminiszter hatáskörébe.
	A miniszter megkeresésemre lefolytatott vizsgálatának eredményeként megállapította, hogy a panaszos 1998. február 19-én kelt beadványa alapján szükséges intézkedéseket a minisztérium akkori vezetése a törvényes határidőn belül foganatosította, a miniszteri válasz-levél tervezetet elkészítette és azt a Miniszteri Kabinteirodára felterjesztette. Ott azonban azt - ismeretlen okokból - nem kézbesítették, hanem az ügyiratot a Kabinetirodán irattárba helyezték. Tekintettel azonban arra, hogy a Kabinetiroda akkori dolgozói már nem állnak a minisztérium alkalmazásában, velük szemben nem tudott felelősségrevonást alkalmazni. 
	Végül a miniszter tájékoztatott arról, hogy a Belügyminisztériumban jelenleg megfelelően szabályozták a panaszok és a bejelentések kivizsgálásának rendjét, ezért újabb intézkedést nem tett.

2.	Az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatása szerint a panaszos első alkalommal 1998. február 19-én küldött tájékoztató jellegű iratcsomagot az országos főkapitányság akkori vezetőjének. A levél melléklete a Hekus c. magazin igazgatóját és a panaszost érintő újságcikkeket, különböző szervek vezetőihez írott levelek másolatát tartalmazta. A levél tartalma arra utalt, hogy a Hekus c. magazin igazgatója az ország vezető főtisztjeivel legitimálja a szóban forgó újságot, egy másik lapban - a PISZT magazinban - pedig rendőrrel fenyegeti a bejelentőt. A levél írója kitért arra is, hogy a Hekus c. magazin igazgatójának "kéklámpa" engedélye van és nem értette hogyan kerülhetett vezető rendőröknek címzett levele a magazin főszerkesztőjéhez, melynek tartalma alapján becsületsértés miatt eljárás indult a panaszos ellen. 
	A levélre adott, 1998. február 27-én kelt választ - ami arra vonatkozott, hogy a főkapitány a cikkeket nem kívánja kommentálni és a panaszos az általa sérelmezetteket a cikkek szerzőjével közvetlenül rendezze - a panaszos nem fogadta el, hanem 1998. március 19-én és 20-án megismételte beadványát egyben kérte, hogy azt kezeljék állampolgári bejelentésként. A panaszos hasonló tartalmú levelet írt a belügyminiszternek is - erről volt szó jelentésem 1./ pontjában -, ezért ügyét a BM Rendvédelmi Felügyelet Felügyeleti és Ellenőrzési Főosztálya vizsgálta ki.
	A főkapitány tájékoztatott arról is, hogy a panaszos 1999. április 27-én kelt levelében őt is megkereste. Ekkor azt kifogásolta, hogy az 1998. március 19-i és 20-i bejelentésére nem kapott választ. Jelezte továbbá, hogy a Hekus c. újság igazgatója belügyi telefonvonalat használ, kérte továbbá az adatvédelmi biztost a rendőrségi iratkezelés rendjének vizsgálatára. A főkapitány ekkor vizsgálatot rendelt el a következők megállapítására:
	- A Hekus c. magazin igazgatója rendelkezik-e megkülönböztető jelzés (kéklámpa) és BM vonal használati engedéllyel? 
	- A panaszos beadványait kivizsgálták-e és a válaszadás megtörtént-e?
	- Az ügyben érintett rendőri vezetők a panaszos a nekik küldött leveleit átadták-e a szóban forgó magazin igazgatójának?
	A főkapitány - a saját hatáskörben elrendelt vizsgálata során - megállapította, hogy a Hekus c. magazin tulajdonában volt GIJ 250 frsz-ú gépkocsira engedélyezték a megkülönböztető jelzés használatát, de azt 1998. március 18-án kelt határozattal - a jármű elidegenítése miatt - visszavonták. Jelenleg a magazin egyik gépkocsijára sem adtak ki ilyen engedélyt.
	A főkapitány megállapította azt is, hogy a magazin irodahelyiségében 1997. április 15. óta van BM telefonvonal. Erre a Rendőrség szerveinél a távbeszélő-állomások telepítési és mobil rádiótelefonok ellátási rendjéről szóló 23/1998. számú ORFK vezetői Utasítás 7. pontja - ami szerint "Helyi közcélú, valamint helyi és távhívó BM távbeszélő-állomás telepíthető ... nem belügyi és polgári szerv (szervezet) részére külön megállapodás alapján térítéssel vagy térítésmentesen". - lehetőséget biztosít. Az ORFK Híradástechnikai Szolgálatánál azonban nem találtak megállapodást arra vonatkozóan, hogy a Hekus c. magazin irodahelyiségébe BM vonalat telepítenek. A vonal kiépítését engedélyező rendőr személyét sem lehetett megállapítani. Egyedül a vonal telepítésének megrendelője volt irattározva. Az is tisztázódott, hogy a magazin a BM telefonvonalat térítés nélkül használja.
	A vizsgálat eredményét összefoglaló rendőri jelentés rámutatott továbbá arra, hogy a panaszos 1998. március 19-i és 20-i beadványa azonos tartalmú volt a belügyminiszternek írt beadvánnyal és azt a BM Rendvédelmi Felügyelet Felügyeleti és Ellenőrzési Főosztálya vizsgálta. A főosztály vezetője megkereste az akkori országos főkapitányt, hogy a miniszteri válaszlevél elkészítéséhez adjon tájékoztatást. Ezt az ORFK Főkapitányi Titkársága 1998. május 11-én kelt levelében teljesítette. A főkapitányság a BM Rendvédelmi Felügyelet Felügyeleti és Ellenőrzési Főosztályával úgy állapodott meg, hogy az országos főkapitány külön válaszlevelet nem küld a beadvány előterjesztőjének, hanem őt a belügyminiszter fogja tájékoztatni. 
	A főkapitány megítélése szerint mulasztás nem történt az ügyben az ORFK részéről, mert a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény 4. §-a rögzíti, hogy "A közérdekű bejelentés és javaslat vizsgálatát és elintézését a felügyeletet ellátó szerv, illetőleg az ügyészség - a rájuk vonatkozó jogszabályok szerint - mindenkor magához vonhatja a vizsgálatot végző szervtől."
	A főkapitány tájékoztatott arról is, hogy a panaszos által hivatkozott levelek hasonló tartalma miatt nem lehetett megállapítani, hogy a címzett rendőri vezetők közül a Hekus c. magazin igazgatójának tudomására hozta-e, ha igen ki, a levelek tartalmát.
	A főkapitányi vizsgálat befejezését követően - 1999. május 27-én kelt levélben - az ORFK Ellenőrzési Főosztály vezetője a panaszost arról tájékoztatta, hogy mivel az 1999. április 27-én kelt bejelentése, az 1998. március 19-én és 20-án kelt levelében foglaltakhoz képest új adatot nem tartalmazott továbbá, mert a már hivatkozott 1977. évi I. törvény 9. § (2) bekezdése szerint "A korábbival azonos tartalmú ismételt, továbbá a névtelen bejelentés vizsgálata mellőzhető.”, a további vizsgálatot mellőzték. Ezen kívül a főkapitány elrendelte a Hekus c. magazin igazgatója által használt BM telefonvonal megszüntetését vagy a díjfizetésre vonatkozó megállapodás megkötését. Ez utóbbira tekintettel 1999. június 1-én az ORFK Gazdasági Főigazgatóság Híradástechnikai Szolgálata a Hekus c. magazin igazgatójával megállapodást kötött a magazin főszerkesztőségével létesített BM zárt célú távközlő hálózati szolgáltatás hozzáférési pont használata feltételeivel és járulékos költségeinek elszámolásával kapcsolatban.

3.	A megkeresett szervek vezetőinek válaszait elfogadtam. Az ügyben a következő alkotmányos emberi jogokkal összefüggő visszásságokat állapítottam meg:
	
	- A panaszos 1998. február 19-én kelt beadványa alapján foganatosított intézkedéseket követően a minisztérium akkori Kabinetirodájának dolgozói a jogállamiság és az abból származó jogbiztonság elvével - különös tekintettel a panaszosnak ahhoz fűződő érdekére, hogy a törvényes határidőn belül megismerje a minisztérium által foganatosított vizsgálat eredményét és az esetlegesen tett intézkedéseket  -, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos emberi joggal összefüggésben visszásságot  okozott azzal, hogy nem értesítették a panaszost beadványa kivizsgálásának eredményéről és az ügyiratot válaszadás nélkül irattározták. 
	Az alkotmányos visszásságot az okozta, hogy a Kabinetiroda munkatársai nem tettek eleget a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény 11. § (1) bekezdésben előírtaknak, mely szerint: "Az elintézésre hivatott szerv a vizsgálat befejezésekor a tett intézkedésről vagy annak mellőzéséről köteles a bejelentőt (javaslattevőt) írásban haladéktalanul értesíteni. Az állásfoglalás indokait is közölni kell." Nem voltak figyelemmel a 11. § (2) bekezdésére sem, ami az írásbeli értesítés mellőzésére csak akkor ad lehetőséget, ha "...az elintézésről a bejelentőt (javaslattevőt) szóban tájékoztatták és a tájékoztatást tudomásul vette."

	- Csorbult a jogállamiság és az abból származó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos emberi jog amiatt is, hogy a jelenleg hivatalban lévő belügyminiszter - az általam kért vizsgálat eredményeként megállapítottakra tekintettel - sem gondoskodott a panaszos 1998. február 19-én kelt beadványának utólagos megválaszolásáról. 	Az, hogy a belügyminiszter vizsgálatom során sem pótolta a panaszos értesítését, a kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog sérelmének közvetlen veszélyét is magában rejti.

	- A jogállamiság és az abból származó jogbiztonság követelményét - a panaszos azon érdekére is figyelemmel, hogy tudjon arról, hogy beadványára melyik szervtől várja a tájékoztatást -, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos emberi jogot megsértette a volt országos főkapitány is azzal, hogy nem érvényesítette az 1977. évi I. törvény 6. §-ában rögzítetteket. Ez a jogszabály hely így szól: "Ha a közérdekű bejelentést, illetőleg javaslatot nem az elintézésre hivatott szervhez tették meg, azt nyolc napon belül oda át kell tenni. Az áttételről a bejelentőt, illetve javaslattevőt egyidejűleg értesíteni kell."  A volt országos rendőrfőkapitány akkor járt volna el helyesen, ha - miután megállapodtak a BM Rendvédelmi Felügyelet Felügyeleti és Ellenőrzési Főosztályával, hogy ő külön válaszlevelet nem küld a panaszos 1998. március 19-i és 20-i beadványára, hanem azt a belügyminiszter fogja teljesíteni - tájékoztatta volna a panaszost arról, hogy - tekintettel a neki és a belügyminiszternek írt beadványok azonos tartalmára - a bejelentés kivizsgálását a belügyminiszter folytatja, így annak eredményéről is tőle fog értesítést kapni.

	- A jelenlegi országos rendőrfőkapitány ugyancsak alkotmányos visszásságot okozott a jogállamiság és az abból származó jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben - különös tekintettel arra, hogy a panaszos a mai napig nem kapott választ az 1998. március 19-i és 20-i bejelentésére - azzal, hogy a panaszos 1999. április 27-én kelt, hozzá címzett levele alapján elrendelt vizsgálatot követően, annak eredményéről és tett intézkedéseiről nem tájékoztatta a panaszost. 

	Az 1977. évi I. törvény előzőekben már idézett 11. § (1) és (2) bekezdései alapján a panaszos írásbeli tájékoztatása nem volt mellőzhető. A főkapitányt a válaszadás alól az sem mentesítette, hogy azért döntött úgy és azért értesítette a panaszost arról, hogy - tekintettel az 1977. évi I. törvény 9. § (2) bekezdésére, vagyis arra, hogy  "A korábbival azonos tartalmú ismételt, továbbá a névtelen bejelentés vizsgálata mellőzhető.” - a további vizsgálatot mellőzi, mert azt hitte, hogy korábbi beadványára a belügyminisztertől tájékoztatást kapott. A főkapitánynak ez a mulasztása a kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog sérelmének közvetlen veszélyét is magában hordozza. 

	- Megállapítottam a jogállamiság és az abból származó jogbiztonság követelményének csorbulását továbbá amiatt, hogy a Hekus c. magazin főszerkesztőségében úgy rendszeresítettek BM telefonvonalat, hogy az ORFK arra illetékes dolgozója - a rendőrség szerveinél a távbeszélő-állomások telepítési és mobil rádiótelefonok ellátási rendjéről szóló 23/1998. számú ORFK vezetői utasítás 7. pontját figyelmen kívül hagyva - nem kötött a távbeszélő-állomás telepítésére külön megállapodást. Tekintettel azonban arra, hogy az országos rendőrfőkapitány - felülvizsgálata eredményeként - elrendelte a szóban forgó telefonvonal megszüntetését vagy a szükséges megállapodás megkötését és ez 1999. június 1. napján teljesült is, erre vonatkozó ajánlást nem tettem. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 17. § (1) bekezdése alapján azonban kérem az országos főkapitányt, hogy hívja fel az illetékes vezetői állomány figyelmét a rendőrség szerveinél a távbeszélő-állomások telepítési és mobil rádiótelefonok ellátási rendjéről szóló utasításának jövőben történő maradéktalan betartására.

	A megállapított alkotmányos emberi jogokkal összefüggő visszásságok megszüntetése érdekében az  Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy 

1.	- A belügyminiszter véglegesítse a panaszos 1998. február 19-én kelt beadványára elkészült válaszlevél tervezetet, majd gondoskodjon arról, hogy a panaszos utólag kapja meg a beadványára vonatkozó tájékoztatást és csak ezt követően irattározzák az ügyiratot.

2.	- A belügyminiszter és az országos rendőrfőkapitány hívja fel az illetékes vezetők figyelmét a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény előírásainak maradéktalan betartására, kiemelten arra, hogy a szóban forgó törvény hatálya alá tartozó vizsgálat befejezésekor ne mulasszák el a tett intézkedésről vagy annak mellőzéséről a bejelentőt (javaslattevőt) írásban haladéktalanul értesíteni, továbbá a bejelentés, javaslat, panasz más szervhez való áttételéről a bejelentőt, illetve javaslattevőt tájékoztatni.

3.	- Az országos rendőrfőkapitány gondoskodjon arról, hogy a panaszos kapjon - ha utólag is - a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény 11. § (1) bekezdésben előírtaknak megfelelő tájékoztatást a hozzá előterjesztett, 1999. április 27-i keltezésű beadványra. Tekintettel arra, hogy az általa elrendelt vizsgálat kiterjedt a panaszos 1998. március 19-i és 20-i beadványában foglaltakra is, válaszlevelében térjen ki az azokban kifogásoltakra is. 

	Kérem a belügyminisztert és az országos rendőrfőkapitányt, hogy kezdeményezéseimmel kapcsolatos álláspontjukról, illetve intézkedéseikről az Obtv. 21. § (2) bekezdésében meghatározott 30 napon belül szíveskedjenek tájékoztatni.

Budapest, 1999. december 16.

Gönczöl Katalin