OBH 3466/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszosok sérelmezték a Szarvasi Rendőrkapitányság járőre által 1999. március 30-án végrehajtott közúti igazoltatás módját. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
•	Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
19. § (1) A jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek - ha törvény vagy nemzetközi megállapodás másként nem rendelkezik - mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés során annak jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható.
(2) A rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén az e törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.
20. § (1) A rendőrt az intézkedés során az egyenruhája és az azonosító jelvénye vagy a szolgálati igazolványa igazolja.
(2) Ha a rendőr nem visel egyenruhát, az intézkedés megkezdése előtt köteles a rendőri mivoltát szóban közölni, és - ha az intézkedés eredményességét nem veszélyezteti - magát a szolgálati igazolványával igazolni.
(3) A rendőr az intézkedés befejezése után az intézkedés alá vont személy kérésére köteles az azonosító jelvényének számát közölni vagy szolgálati igazolványát felmutatni, a nevét és a szolgálati helyét megjelölni.
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követően kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti.
44. § (1) A rendőr az e törvényben és a külön jogszabályban meghatározott közlekedésrendészeti feladatának ellátása során
a) a közúti forgalmat irányíthatja, korlátozhatja, illetve szüneteltetheti;
b) a közlekedési rendszabályok megtartását, a járműhasználat szabályszerűségét, az okmányokra és a felszerelésekre vonatkozó előírások megtartását, a jármű birtoklásának jogszerűségét, az üzemben tartó, illetőleg a használó személyazonosító adatait, a jármű közlekedésbiztonsági állapotát és adatait a forgalomban és a telephelyen - a jogszabályban meghatározottak alapján - ellenőrizheti;
c) a jármű vezetőjét a rendszeresített eszközzel légzésminta, ha nála a vezetési képességére hátrányosan ható szer befolyása vagy alkoholfogyasztás miatt bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja merül fel, az egészségügyi szolgálat igénybevételével vér-, vizelet- és műtétnek nem minősülő módon egyéb minta adására kötelezheti;
d) a vezetői engedélyt, illetőleg a jármű hatósági engedélyét, jelzését - a jogszabályban meghatározottak szerint - a helyszínen elveheti;
e) a forgalomban való részvételt megtilthatja, ha a jármű vagy vezetőjének állapota a közúti forgalom biztonságát veszélyezteti, és a további jogellenes járműhasználat megakadályozása céljából a jármű kulcsait elveheti, illetőleg a járművet más módon mozgásában korlátozhatja vagy elszállíttathatja.
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
(3) Ha a (2) bekezdésben említett határozat ellen jogorvoslati kérelem előterjesztésére nem kerül sor, az eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedéssel szemben a 93. § rendelkezésének figyelembevételével panasznak van helye.
93. § (1) Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
  (3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
•	3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
32. § (1) Az igazoltatás során a rendőr elkéri az igazoltatott személyi igazolványát vagy egyéb, személyazonosságot igazoló okmányát. Ha az okmány valódisága kétséges, a rendőr ellenőrző kérdéseket tehet fel. Felszólítja az igazoltatott személyt adatainak bemondására, a bemondott adatokat az okmánnyal összehasonlítja. Ha a körülmények indokolják az igazoltatott személy adatait körözési nyilvántartásban is ellenőrizni kell.
•	1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól
25. § (2) Járművel az úttesten - az előzés és a kikerülés esetét kivéve - annak menetirány szerinti jobb oldalán, az út - és forgalmi viszonyok szerint lehetséges mértékben jobbra tartva kell közlekedni. Lassú járművel, kerékpárral, állati erővel vont járművel, kézikocsival, hajtott (vezetett) állattal, valamint lassan haladó járművel szorosan az úttest jobb szélén kell haladni. Párhuzamos közlekedésnél a jobbra tartásra a külön szabályok (36. §) az irányadóak.
•	Magatartás a megkülönböztető vagy figyelmeztető jelzéseket használó járművekkel szemben
42. § (1) A megkülönböztető jelzéseket (villogó kék fényjelzést és szirénát vagy váltakozó hangmagasságú más hangjelzést) használó gépjármű, illetőleg minden ilyen gépjárművekkel kísért (közrefogott) zárt csoportban haladó, megkülönböztető fényjelzést használó gépjármű részére minden járművel, minden helyzetben elsőbbséget kell adni, és akadálytalan továbbhaladását - félrehúzódással és a szükséghez képest megállással - lehetővé kell tenni.
(2) Megkülönböztető fényjelzést használó, álló járművet megközelíteni, illetőleg mellette elhaladni csak fokozott óvatossággal szabad.
(3) Megkülönböztető jelzéseket használó gépjárművet előzni tilos. Az ilyen gépjármű mögött a követési távolságot úgy kell megválasztani, hogy az ne járjon a közlekedés többi résztvevőjének zavarásával.

Megállapított tényállás:
	A panaszosok által beadványukhoz mellékelt, valamint a Szarvasi rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	 F.P. és F.I. szarvasi lakosok 1999. március 30-án 21 és 22 óra között Szarvas belterületén  gépkocsival közlekedtek. Útközben megelőzte őket egy rendőrautó, amelyik megkülönböztető fényjelző készülék használatával gépkocsijuk elé kanyarodott és megállította őket. A rendőrjárőr a gépkocsit vezető F.J.-t igazoltatta, valamint ellenőrizte a jármű okmányait. Az intézkedés oka az volt, hogy a panaszosok az úttest közepén közlekedtek. Ezt a rendőrök kifogásolták. A panaszosok tagadták a rendőrök állítását. F.P. ugyancsak kiszállt a gépkocsiból és testvérével együtt vitatkozni kezdtek a rendőrökkel. F.P.-t - állítása szerint - az egyik rendőr félrelökte, hogy ne avatkozzon bele az intézkedésbe. F.P. megkérdezte a rendőr nevét, de az nem volt hajlandó megmondani. A rendőrjárőr másik tagja közölte a nevét. A kialakult szóváltásban F.J. provokatív kifejezéseket is használt, személyi adatainak bemondását megtagadta, ezért előállították a kapitányságra. Az előállítás 21.55 órától 23.10 óráig tartott. 
	F.P. a rendőri intézkedés ellen még ugyanezen a napon panaszt tett. F.J. másnap ugyanígy járt el. Mindkettőjük panaszát jegyzőkönyvbe foglalták.
	A rendőrkapitányság vezetője a panaszok kivizsgálásával a közlekedési osztály vezetőjét bízta meg. Az érdemi döntés meghozatala előtt a panaszosok újabb beadványt küldtek a rendőrkapitánynak. A rendőrkapitány az iratokat hivatali visszaélés gyanúja miatt a Békés Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalnak küldte meg. Az áttételről F.J.-t 1999. június 9-én értesítette. Az ügyészségi Nyomozó Hivatal a nyomozást megtagadta, a határozatot F.J.-nek kézbesítették.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a Nyomozóhivatal átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. 
	1999. július 13-án F.J. ismét panaszt tett a kapitányságon, mert a korábbi ügyben eljáró egyik rendőr ismét intézkedett vele szemben. Az intézkedésre az adott okot, hogy F.J. a gépkocsijával irányjelző használata nélkül kanyarodott be. F.J. tagadta a szabálysértés elkövetését. A rendőr figyelmeztetésben részesítette. F.J. azért élt panasszal, mert a rendőr az intézkedés megkezdése előtt nem köszönt, elmulasztotta a tisztelgést és nem közölte vele az intézkedés tervezett célját. A panaszt az állományilletékes parancsnok kivizsgálta. Az intézkedő rendőrök állítása szerint a panaszos nem fogadta a köszönésüket. Az ügyet 1999. július 27-én lezárták. A rendőrkapitány a panaszt megalapozatlanság miatt elutasította. A határozat kézbesítése helytelen címzés miatt eredménytelen volt. A panaszos a határozatot 1999. augusztus 11-én a Rendőrkapitányságon kapta kézhez.
	F.P. 2000. január 11-én újabb beadványt küldött, amelyben azt sérelmezte, hogy testi sértés miatt tett feljelentéseit a rendőrség magánindítványnak minősítette és az illetékes bírósághoz áttette. Véleménye szerint a rendőrség döntését korábbi panaszai befolyásolták. A cselekmények minősítésének elbírálása a már említettekre tekintettel nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe, ezért vizsgálatomat a panasz e részére nem terjesztettem ki.

A vizsgálat megállapításai:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárása a hatóságok által az állampolgároknak és más személyeknek alkotmányos jogaikkal összefüggésben okozott visszásság megállapítását vagy kizárását, illetve a visszásság orvoslását célozza. A hatóságok által elkövetett törvénysértés általában önmagában is alkotmányos visszásságot okoz - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben -, ám erre alkalmas lehet minden olyan intézkedés vagy mulasztás is, amely nem valósít meg ugyan törvénysértést, de az alkotmányos jogokkal összefüggésben sérelmet vagy ennek közvetlen veszélyét okozza. 
	A beszerzett iratok alapján a panaszosokkal szemben eljáró rendőrök intézkedései, az igazoltatás módja, az adatok ellenőrzése nem sértették a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.), illetve a rendőrség szolgálati szabályzatáról kiadott 3/1995. (III.1.) BM rendelet előírásait. A rendőri intézkedésnek mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható. Az a körülmény, hogy a panaszosok a rendőri intézkedéssel nem értettek egyet, nem alapozza meg az intézkedés jogszerűtlenségét. Az alkalmazott testi kényszer és F.J. előállítása - figyelemmel a panaszosok magatartására - a körülmények alapján indokolt és jogszerű volt, nem lépte túl az arányosság határait sem. Az intézkedések nem sértették a panaszosok alkotmányos jogait.
	A rendőrkapitányságon tett panaszok kivizsgálására az Rtv. szabályai vonatkoznak. Eszerint a rendőri szerv vezetőjének a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal döntenie kell. A panasz vizsgálatának és elbírálásának két hónapos elhúzódása sértette az Rtv. rendelkezéseit, ezáltal az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamisághoz és jogbiztonsághoz való jogot, továbbá a 64. §-ra tekintettel a panaszhoz való jogot, illetve az 57. § (5) bekezdés szerint a jogorvoslathoz való jogot is. A panaszosok ezzel kapcsolatos kifogásával a kapitányság vezetője is egyetértett, bár vizsgálata a panaszolt intézkedéssel összefüggésben rendőri mulasztást vagy jogszabályba ütköző magatartást nem állapított meg. Megállapította ugyanakkor, hogy a késedelem részben figyelmetlenségből, részben hanyagságból keletkezett, ezért a mulasztókkal szemben fegyelmi felelősségrevonást alkalmazott. A késedelem a rendőrségi vizsgálat eredményét, illetve a nyomozó hivatal eljárását nem befolyásolta. 
	Tekintettel arra, hogy a kapitányság vezetője a késedelem miatt a hatáskörébe tartozó intézkedéseket megtette, az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok miatt ajánlást nem teszek, de felhívom a figyelmét a panaszügyekkel intézésével kapcsolatos eljárási szabályok betartására. A fentiek alapján a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. április 13.

Gönczöl Katalin