OBH 3458/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

A vizsgálat megindulása:
	A panaszos azért fordult az országgyűlési biztoshoz, mert szomszédja az eddig közösen használt járdát a kertjükben elzárta, és ezért ő birtokvédelmet kért a jegyzőtől, de az nem intézkedett. A panaszos feltételezése szerint azért, mert az ellenérdekelt "az önkormányzatnak dolgozik".
	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított, a jogállamiság részét képező jogbiztonsággal és a 13. §-ban biztosított, a tulajdonhoz való joggal kapcsolatos visszásság gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.

Alkalmazott jogszabályok:
- 1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
- 1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)

A megállapított tényállás:
	A panaszos a Wekerle telep egyik négy lakásos házában él. A ingatlan társasház, amelyben a bentlakók korábban bérlőként éltek. A házban eredetileg négy egyforma alapterületű lakás volt, de tetőtérbeépítés, és az egyik lakáshoz tartozó veranda terület beszámítása miatt az ingatlanban a tulajdoni hányadok már nem azonosak. Ezért a kert eredeti bérlői használati megosztása nem azonos a társasház alapítás és a vétel utáni tulajdonosi megosztással. A tulajdonosok az ingatlanrészükre gépkocsival is be kívántak állni, ez tovább módosította a korábban kialakult kerthasználatot.
	Mivel a négy tulajdonos nem tudott megállapodni a társasházi tulajdoni arányoknak megfelelő kerthasználatban, pert kezdeményeztek egymás ellen. A Fővárosi Bíróság szakértő kirendelésével II. fokon hozott ítéletével 1997. november 7-én rendezte a kerthasználatot. A tulajdoni hányadoknak megfelelő részeket rendelte külön használatba azzal, hogy mindenki a saját területrészére állhat be gépkocsival, és 2-2 tulajdonos közös használatú behajtót létesíthet az oldalsó telekhatárok mentén.
	Ezt követően újabb vita alakult ki a tulajdonostársak között. Most már abban, hogy a kertben történt változtatások megfelelnek-e az ítéletben foglaltaknak. A panaszos birtokvédelmet kért a kerület jegyzőjétől. A szabálysértési iroda eljárásában a Fővárosi Bírósághoz fordult, a közös bejáró útról való rendelkezés értelmezését kérve.
A Fővárosi Bíróság válasza 1999. december 27-én érkezett a polgármesteri hivatal központi iktatójába, ezt követően a szabálysértési határozatot 1999. december 30-án kiadmányozták.
A panaszos birtokvédelmi kérelmét a bíróság ítéletének megfelelően elutasították. Ezt a határozatot egyik fél sem támadta meg bíróság előtt.
	A panaszolt személyről a kerület jegyzője hivatalosan nyilatkozott, hogy ügyféli minőségén kívül nem áll jogviszonyban a polgármesteri hivatallal.

A vizsgálat megállapításai:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. és 29. §-ai alapján a biztosok hatásköre nem terjed ki a bíróság által már elbírált vagy ott folyamatban lévő ügyekre.
Ezért csak az ítéletet követő szabálysértési eljárást vizsgáltam.
	Megállapítottam, hogy a szabálysértési hatóság a számára is kötelező ítéletnek megfelelően járt el. A bíróság válaszának megérkezését követően határozatát azonnal meghozta. Tekintve, hogy a szabálysértési határozat az ítéletnek megfelelő, és ebből következően a panaszolt személynek az ítéletet követő eljárása is az volt, az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. Nem állapítottam meg a panaszolt személy kedvezményezettségét sem az eljárásban.
Mindezekre tekintettel vizsgálatomat lezártam, intézkedést nem kezdeményezek.

Budapest, 2000. november 8.

Gönczöl Katalin