OBH 3316/1999. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindulása

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában a Krétai Szent András Alapítvány halásztelki, Szent Miklós Idősek Otthona és Mozgáskorlátozottak Otthona által nyújtott ellátást kifogásolta. Sérelmezte, hogy súlyos cukorbetegsége ellenére a szerződésben rögzített diétás étkezést, az ellátási szerződésben ígért teljekörű orvosi ellátást számára nem biztosítják, (a vérvételért külön díjat kell fizetni), továbbá annak ellenére, hogy az ellátási szerződésben a lakrész rendeltetésszerű használata során felmerülő javítási és karbantartási költségek viselését a fenntartó vállalta, még a kiégett villanykörték cseréjét is a lakóknak kell térítenie.

Az ügyben a vizsgálatot 1999. augusztus 10-én megindítottam.

A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal (a továbbiakban: Közigazgatási Hivatal) vezetőjét, és az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény 18. § (3) bekezdésére, valamint a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény működésének engedélyezéséről szóló 161/1996. (XI. 7.) Korm. rendeletben biztosított ellenőrzési jogkörére hivatkozva felkértem, ellenőrizze, hogy a fenntartó a szociális intézményt a működési engedélyben, a Rendeletben, valamint a személyes gondoskodást nyújtó intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 2/1994. (I. 30.) NM rendeletben foglaltaknak megfelelően működteti-e. Egyidejűleg felkértem arra, hogy vizsgálata eredményéről, annak befejezését követően adjon tájékoztatást.

Az érintett alkotmányos jog

Eljárásom során a következő alkotmányos jogokat vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam,

2. Az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

3. Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.

A vizsgálat megállapításai

Az általam kért, és a Közigazgatási Hivatal vezetője által elrendelt, 1999. szeptember 7-én, a megyei önkormányzat által kijelölt módszertani intézmény igazgatójának közreműködésével lefolytatott helyszíni vizsgálat megállapításai részben alátámasztották a beadványában foglaltakat. 

Figyelemmel arra, hogy a panaszt tevő intézeti jogviszonya időközben megszűnt, és az otthonban élő és megkérdezett többi lakó nem erősítette meg a panaszos azon állításait, miszerint a diétás étkezést azok számára akiknek az az orvos által javallott, nem biztosítják, illetve, hogy a gondozottak által lakott lakrészek rendeltetésszerű használata során felmerülő javítási és karbantartási költségek viselését, - a kiégett villanykörték cseréjét - a lakóknak kell térítenie, a formai és tartalmi vizsgálat a fent hivatkozott állításokkal összefüggésben alkotmányos emberi-állampolgári jogokkal összefüggő visszásság megállapítását nem tette lehetővé.

A vizsgálat nem igazolta a panaszos azon állítását, hogy az otthon vezetője jogsértő módon, az engedélyezettnél több alkalommal módosította volna a megállapított személyi térítési díjakat. A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 115. § (1) bekezdése szerint ugyanis a személyes gondoskodás körébe tartozó szociális ellátások térítési díját (a továbbiakban: intézményi térítési díj) az intézményt fenntartó szerv évente kétszer állapíthatja meg. E rendelkezés szem előtt tartásával a személyi térítési díjak megállapításánál a vizsgálat nem tapasztalt jogszabályba ütköző gyakorlatot.

Ugyanakkor bizonyítható és megfelel a valóságnak a panaszos beadványának azon kitétele, miszerint a lakóknak a vérvételért külön díjat kellett fizetnie. Az intézmény orvosa elmondta, hogy a szakrendelőből kijáró ápolónő által végzett, szóban forgó vizsgálatért a gondozottak alkalmanként 100-200 forintot fizettek. Az Sztv. 67. § (1) bekezdése szerint az önmaguk ellátására nem vagy csak folyamatos segítséggel képes személyek napi legalább háromszori étkeztetéséről, ruházattal, illetve textíliával való ellátásáról, mentális gondozásáról, valamint egészségügyi ellátásáról (a továbbiakban: teljes körű ellátás) az ápolást, gondozást nyújtó intézményben kell gondoskodni. A személyes gondoskodást nyújtó intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 2/1994 (I.30) NM rendelet 45. §-a értelmében a bentlakásos intézményben gondozott személy az e rendeletben foglaltak szerint részesül teljes körű ellátásban. Álláspontom szerint a személyes gondoskodást nyújtó intézményekben gondozott személyek egészségügyi ellátását is magába foglaló teljes ellátás fogalomkörébe beletartoznak a megfelelő orvosi kezelés kialakítását célzó megelőző vizsgálatok is. Az említett gyakorlat tehát a gondozottak lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jogával összefüggésben visszásságot okoz.

Figyelemmel arra, hogy az ellenőrzést végző közigazgatási hivatal vezetője, 1999.október 28-án kelt levelében felszólította az intézmény igazgatóját arra, hogy az előzőekben részletezett jogsértő állapotot szüntesse meg, és haladéktalanul fizesse vissza az érintett személyeknek a vérvételért korábban kért összegeket, a konkrét ügyben ajánlással nem kívánok élni és a Hivatalomnál folyó vizsgálatot most lezárom, de a közigazgatási hivatal törvényességi észrevételének végrehajtását figyelemmel kísérem, erről az illetékeseket tájékoztatom.

Budapest, 1999. november 22.

Gönczöl Katalin