OBH 3305/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában a rendőrség eljárását sérelmezte. Állítása szerint szőlőjük gondozására megállapodást kötöttek egy ismerősükkel, akinek a szőlőhöz közlekedés  megkönnyítése érdekében  rendelkezésére bocsájtották  DIJ-409 frsz. Trabant tipusú gépkocsijukat is. Az illető a megállapodásnak csak egy rövid ideig tett eleget, majd a gépkocsit a panaszos férjének elhúnyta után eladta. Az illetőt ezért feljelentette, de a rendőrség  a panaszos szerint nem megfelelően vizsgálta ki az ügyet, mert az elkövetőt nem vonták felelősségre, és a panaszos kérelme ellenére a gépkocsit nem vonták ki a forgalomból. Sérelmezte azt is, hogy panaszait elutasították
	A panaszra figyelemmel az ügyben vizsgálatot rendeltem el, ennek keretében az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjét az ügy kivizsgálására és tájékoztatásra kértem fel. 

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság elve, ebből eredően a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány. 2.§ /1/ bek.)
Jogorvoslathoz való jog ( Alkotmány. 57. § /5/ bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
	5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
	(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
	7. § A hatóságok határozatai és intézkedései ellen, illetőleg az intézkedés elmulasztása miatt - ha e törvény kivételt nem tesz - jogorvoslatnak van helye.
	13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény vagy azt nem a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
b) nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
c) büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
	32. § A büntethetőséget megszünteti
a) az elkövető halála,
b) az elévülés,
c) a kegyelem,
	33. § (1) A büntethetőség elévül
a) olyan bűntett esetén, amely életfogytig tartó szabadságvesztéssel is büntethető, húsz év;
b) egyéb bűncselekmény esetén a büntetési tétel felső határának megfelelő idő, de legalább három év elteltével.
48/1997. (VIII.26) BM rendelet a közúti közlekedés rendőrhatósági igazgatásáról
	33. § (2) A jármű tulajdonosa a rendőrhatóságnak az e célra rendszeresített nyomtatványon 15 napon belül köteles
a) a törzskönyvbe, a forgalmi engedélybe bejegyzett adatokra vonatkozó változást,
b) a jármű üzemeltetésének - a jármű elhasználódása vagy bármely más okból történő - végleges megszűnését bejelenteni.

A vizsgálat megállapításai:
	Megkeresésemre az Országos Rendőr-főkapitányság vezetője a következőkről tájékoztatott:
	A panaszos 1995. április 13-án tett feljelentést M.S. kaposvári lakossal szemben. Az ügyben a Kaposvári Rendőrkapitányság sikkasztás vétségére utaló adatok alapján a feljelentés kiegészítését elrendelte és a határidő egy izben történt meghosszabbítása után 1995. május 11-én nyomozás elrendeléséről határozott.
	A nyomozás iratai szerint panaszos férje 1994. tavaszán megbízta M.S-t, hogy szőlőjét gondozza, ennek érdekében átadta részére a szőlőben levő hétvégi ház kulcsát és a tulajdonában álló DIJ-409 frsz-ú Trabant tipusú gépkocsit. A megbízást a gyanúsított M.S. egy bizonyos ideig teljesítette. A panaszos férje 1995. február 3-án elhúnyt.
	A büntetőeljárás során M.S. védekezésében előadta, hogy a panaszos férje a halála elötti hónapokban nem élt együtt feleségével, ezért M.S. a férjet pénzzel látta el, részére bevásárolt  és intézte ügyeit. Erre szóbeli megállapodás volt közöttük. M.S. arra is hivatkozott, hogy a működésképtelenné vált és javítás céljából szétszedett gépkocsit a panaszos férje 30.000 Ft-ért neki eladta, ő pedig a vételárat részletekben törlesztette. A két férfi régi ismeretségére és a gépkocsi állapotára tekintettel sem az eltartási sem az értékesítési szerződést nem foglalták irásba, ezt később a panaszos férjének halála meghiusította.
	A gyanúsított M.S. állításait az eljárásban meghallgatott tanuk megerősítették.
	A panaszos vallomásában elmondta, hogy férjétől 1975-ben elvált, 1987-ben összeköltöztek ugyan, de házasságot nem kötöttek. Állítása szerint a hagyatéki tárgyaláson azt közölték vele, hogy a gépkocsi a kis értéke miatt nem szerepelt a hagyatéki  leltárban.
	Az M.S. ellen folytatott büntetőeljárásban bűncselekmény elkövetését bizonyítani nem lehetett, ezért a nyomozást 1995. július 1-én  bizonyítottság hiányában megszüntették. A panaszos a határozat ellen jogorvoslattal élt, ezt azonban a Kaposvári Városi Ügyészség elutasította. Tájékoztatás szerint az ügyészség felhívta panaszos figyelmét arra, hogy a gépkocsi iránti igényét polgári peres úton érvényesítheti. A rendelkezésre álló adatok szerint a panaszos ezzel a lehetőséggel mind a mai napig nem élt, pedig az örökösi jogállását és a gépkocsi  tulajdonjogát,  - azaz hogy létrejött-e érvényes adásvételi szerződés férje és M.S. között - csak ezen az úton lehetne tisztázni. Ezekben a kérdésekben a rendőrség döntési jogosultsággal nem rendelkezik
	M.S. 1997. március 17-én feljelentést tett ismeretlen tettesek ellen, akik a lakása elött  parkoló  Trabantot  eltulajdonították. A  nyomozás során  megállapítást  nyert, hogy a gépkocsit a panaszos megbízása alapján, a forgalomból történő kivonatás céljából szállították el. A kivonásra nem kerülhetett sor, mert azt a 48/1997. (VIII.26) BM rendelet 33. §-a értelmében  csak a gépkocsi tulajdonosa kezdeményezheti, panaszos tulajdonosi jogállása pedig a polgári jog szabályai szerint nincs megállapítva.
	Az ügyben  a beszerzett adatok alapján bűncselekmény elkövetése nem volt megállapítható, ezért a nyomozást megszüntették. Az eltelt időszakban a gépkocsi több személy birtokában is volt, forgalmi engedélyét - mely 1995. április hónapban lejárt és azóta nem került meghosszabbításra - végül 1998. július 18-án bevonták.
	A panaszos lényegében azonos tartalmú   beadvánnyal több alkalommal, utoljára 1999. április 7-én fordult a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjéhez és kérte M.S. ellen a büntetőeljárás megindítását. A beadvány érinti az ügyészséget is, miután a korábbi nyomozás megszüntetése elleni panaszát az ügyészség bírálta el. Ezért a beadványt továbbították a Somogy Megyei Főügyészséghez, ahol az iratok felülvizsgálata alapján a nyomozás megindítása iránti kérelmet elutasították. A határozat indokolása szerint a panasz részben azért alaptalan, mert M.S. esetleges, nem bizonyított bűncselekményének büntethetősége elévült, ezért vele szemben büntetőeljárás nem inditható. Alaptalan másrészt a panasz a főügyészség megállapítása szerint azért is, mert úgy a Kaposvári Rendőrkapitányság, mint a Kaposvári Városi Ügyészség  határozata a tényállást, a jogi minősítést valamint a megszüntetés indokait megfelelő módon tartalmazza.
	A panaszos tájékoztatása szempontjából szükségesnek tartom felhívni  figyelmét arra, hogy a büntetőügyekben eljáró hatóságok - így a rendőrség, ügyészség - a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. A mérlegelési szabadság korlátját csak az jelenti, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. Panaszos ügyében erre utaló adat nem merült fel. Tekintettel arra, hogy az  országgyűlési biztos nem nyomozó hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő, vagy további mérlegelésére. Ezekre figyelemmel a rendőrség és ügyészség panaszos ügyében hozott döntéseinek megalapozottságát nem vontam kétségbe.
	Vizsgálatom során tényként állapítottam meg, hogy  a panaszos  egyik, 1998. július 30-án kelt beadványának elutasításáról szóló, 1998. augusztus 14-én kelt határozatot késedelmesen,  csak 1999. január 20-án küldték meg a panaszos részére. Ez a késedelem a tisztességes eljáráshoz, valamint a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott. A visszásság megállapítása mellett  ajánlást azonban részben arra tekintettel, hogy a sérelmet orvosolták, részben azért nem teszek, mert a beadvány megismételt tartalmú, joghatás elérésére alkalmatlan jellegű volt. A panaszos érdemi sérelmet nem szenvedett, ezért a visszásságot csekély súlyúnak itéltem meg.
	Az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének az ügyről adott tájékoztatását elfogadtam és vizsgálatomat lezártam.

Budapest, 1999. december 1.

Dr. Polt Péter