OBH 3246/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr.Simonyi Anna

Az eljárás megindulása

Panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a nagykanizsai jegyző nem intézkedik a szülei szomszédságában történt engedély nélküli építkezés ügyében hozott - bírói ítélettel megerősített - jogerős határozat végrehajtására.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX törvény 16 §. (1) bekezdése se alapján vizsgálatot tartottam, mivel a rendelkezésre álló adatok alapján alkotmányos joggal összefüggésben visszásságra lehetett következtetni.

Alkalmazott jogszabályok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya
    
13. § (1) bekezdés  A Magyar Köztársaság  biztosítja  a tulajdonhoz való jogot
57. § (5) bekezdés  A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja. 
2. § (1) bekezdés A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

1957. évi IV. törvény Az államigazgatási eljárásról (továbbiakban Áe.)

1964. évi III. törvény az építésügyről (továbbiakban Ét.)

12/1986. (XII.30.) ÉVM rendelet  az építési engedélyezési eljárásról (továbbiakban rendelet)

Megállapított tényállás:

Megismételt eljárásban a nagykanizsai jegyző fennmaradási engedélyt adott építtető részére
az engedély nélkül kialakított lakásbővítésre oly módon, hogy kötelezte építtetőt a szomszédos épület fürdőszobája kéményének magasítására. Fellebbezési eljárás során a Zala Megyei Közigazgatási Hivatal a határozatot megsemmisítette és az első fokú hatóságot új eljárásra utasította. A jegyző ismételten megadta a fennmaradási engedélyt. A másodfokú hatóság 1995-ös határozatában az első fokú határozatot úgy változtatta meg, hogy a  fennmaradási engedélyt nem adta meg. Egyidejűleg kötelezte az építtetőket, hogy lakóépületüket 1996. március 31-ig alakítsák át oly módon, hogy a szomszédos - a panaszos szülei - ingatlanon lévő fürdőszoba, valamint a melléképület kéményei kitorkollása az OÉSZ előírásainak megfeleljen. Kötelezte továbbá építtetőket az épületek szakszerű csatlakozásának kialakítására, továbbá a csapadékvíz saját telken történő elvezetésére. Az építtetőket az elvégzett munkákat követően fennmaradási engedély benyújtására is kötelezte a hatóság 15 napos határidővel. A másodfokú közigazgatási határozatot kötelezettek bíróság előtt megtámadták. A jogerős, a keresetet elutasító ítélet 1997 februárjában, míg a Legfelsőbb Bíróság végzése 1997. novemberében kelt. Ezt követően a jegyző a jogerős és végrehajtható határozat végrehajtása érdekében 1998. áprilisában felszólította a kötelezettet  az önkéntes teljesítésére. Felszólításában a fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtásának határidejét 1998. május 15-ben, míg az épület átalakítása, az épületek közötti szakszerű csatlakozás, az épületről lefolyó csapadékvíz saját ingatlanon belüli elvezetés biztosításának végső határidejét 1998. május 15-ben jelölte meg.

A vizsgálat megállapításai:

Eljárásom során a jegyzőtől tájékoztatást  kértem  az ügy állásáról.

A válaszból kitűnt, hogy a kötelezettek a végrehajtási felszólítás ellenére nem teljesítettek, ezért 1998. novemberében első ízben szabott ki végrehajtási pénzbírságot a kötelezettség teljesítése kikényszerítése céljából, amellyel egyidejűleg a fennmaradási engedélyezési tervdokumentáció benyújtásának határidejét 1998. december 3-ban, míg az átalakítási és egyéb munkálatok elkészítésének határidejét 1999. március 30-ban állapította meg az Áe. 82. §. (3) bekezdése alapján. Az előzmények ismeretében azonban nem látott a jegyző más lehetőséget döntése végrehajtására, mint hogy  a kötelezett költségére és veszélyére elvégezteti a határozatában előírtakat. A jegyző a hatósági végrehajtás megtörténtéről is tájékoztatott.
A fentiekből megállapítottam, hogy az építésrendészeti eljárás elhúzódásával, azzal, hogy a jegyző nem tette meg a szükséges intézkedéseket (ismételt végrehajtási pénzbírság kiszabása, annak befizetése elmulasztása esetén a behajtási eljárás megindítása), az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal és az ebből eredő  tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott. A végrehajtási eljárás elhúzódásával ( a jogerős ítélettől számított több hónap elteltével még mindig csak felszólítást küldött a hatóság a kötelezett részére, és további hónapok teltek el anélkül, hogy következménnyel is járó intézkedést tett volna) sérült a panaszos szüleinek a tulajdonhoz /Alkotmány 13. § (1)/ fűződő alkotmányos joga is, hiszen nem tudták rendeltetésszerűen használni ingatlanukat. Ugyanakkor meg kell állapítanom, hogy a végrehajtási eljárások igen hosszadalmasak, eredményességük országos szinten csekély. A hatóság által foganatosított végrehajtásnak pedig számtalan akadálya van. A jegyző arról tájékoztatott (és más hasonló panasz kapcsán kapott visszajelzések alapján  el kellett fogadnom azt), hogy több tervezőtől kért kiviteli szintű tervdokumentációt. A tervezéshez szükséges helyszíni szemlére azonban csak egy tervező jelent meg. Az épület részbeni bontásával is járó átalakítására vonatkozóan tervezői ajánlat nem is érkezett, ezért ismételten felkértek tervezőt a dokumentáció elkészítésére. A kötelezett terhére és költségére végül is az átalakítás megtörtént. A fennmaradási engedély iránti kérelem műszaki tervdokumentációjának készítése folyamatban van. A végrehajtási eljárás a jogerős fennmaradási engedély megadásával fog lezárulni.

Figyelemmel arra, hogy a jegyző a mulasztással okozott visszásságot saját hatáskörében orvosolta, a konkrét ügyben ajánlást nem teszek.

Fentiek alapján felkérem Nagykanizsa Megyei Jogú Város  jegyzőjét, hogy gondoskodjék hivatalában mind az anyagi, mind az eljárási jogi szabályok, továbbá a törvényben rögzített ügyintézési határidők betartásáról.

Budapest, 2000. április 10.

Dr. Polt Péter