OBH 3230/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
	A panaszosok a saját és a szomszédjuk építési ügyében folytatott (pátyi) jegyzői eljárást (az intézkedéseket és az eljárások elhúzódását), valamint a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal elhúzódó eljárását sérelmezte.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálat indult, mert több, alkotmányos joggal összefüggésben a visszásság gyanúja merült fel.

Érintett alkotmányos jogok:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. t.
2. §  (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban  a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

Alkalmazott jogszabályok:
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
•	1964. évi III. tv. az építésügyről (Étv.)
•	12/1986. (XII.30.) ÉVM rendelet az építési és a használatbavételi engedélyezési eljárásról
•	29/1971. (XII.29.) ÉVM rendelet a telekalakításról

Megállapított tényállás:
	Eljárásom során tájékoztatást és az előzményi iratok megküldését kértem a pátyi jegyzőtől. A jegyző arról tájékoztatott, hogy új eljárás keretében kötelezte a panaszost, hogy tegye lehetővé a saját és szomszédja ingatlana közötti telekhatár-kitűzést a polgármesteri hivatal által kirendelt földmérő részére, mert annak eredménye alapján tudja lefolytatni a másodfokú hatóság által elrendelt új eljárást. A kitűzés végrehajtását a panaszos nem tette lehetővé. Tájékoztatott a jegyző arról is, hogy a panaszos kérelmére a folyamatban lévő államigazgatási eljárást felfüggesztette, figyelembe véve a panaszos által indított bírósági eljárásokra (telekhatár megállapítása az önkormányzat ellen, elbirtoklási per a szomszéddal szemben). Egyidejűleg a jegyző 6 előiratot küldött meg. Miután a jegyző kérésem ellenére csak meghatározott iratokat küldött meg, ismételten kértem az ügyre vonatkozó összes előzményi iratot, miután annak megismerése szükséges a panasz kivizsgálásához. A jegyző az ismételt megkeresésre megküldte az előzményi iratokat, és összegezte az addig történteket is. Ebben már tájékoztatott arról is, hogy a panaszos elvi telekalakítási kérelmet nyújtott be a szomszédja elleni közös telekhatár rendezésre, majd pontosítva kérelmét azt fenntartotta. A jegyző a kérelem alapján indult eljárást a panaszos elbirtoklási perének befejezéséig felfüggesztette. Ugyanígy felfüggesztette a panaszosnak az önkormányzattól megvásárolandó, közterületre vonatkozó telekalakítási kérelmére indult eljárást a képviselő-testület döntéséig. A képviselő-testület pedig csak annak a panaszos által indított közigazgatási per befejezését követően dönt a vételi kérelemről, amelyben a telekhatár vonalának megállapítására indított a megyei közigazgatási hivatal ellen.
	Eljárásom során a panaszos is folyamatosan tájékoztatott a beadvány benyújtását követő eseményekről. A megküldött iratok tanúsága szerint a panaszos engedély nélkül végzett kerítésépítési ügyében az építésügyi hatóság a kivitelezést leállította és újabb hatósági intézkedésig minden további építési munka végzését megtiltotta. A határozatot azonnal végrehajthatóvá nyilvánította (808/1997., VI.9.) A panaszos fellebbezését a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal elutasította (63665/1997. VIII. 10.), majd saját hatáskörében eljárva, kérelemre, döntését visszavonta és az első fokú határozatot megsemmisítette és az eljárást megszüntette (61308-2/1998. V. 26.). Döntését azzal indokolta a másodfokú hatóság, hogy a panaszos fellebbezését elutasító határozata jogszabálysértő volt, hisz a panaszos nem végzett olyan építési munkát, amelyhez be kellett volna szerezni a hatóság engedélyét.
	A pátyi jegyző újabb határozatában (1189/1997. IX. 24.) a panaszost arra kötelezte, hogy az engedély nélkül épített kerítés kapuját helyezze át az ingatlan határán belül úgy, hogy a szomszéd melléképületének gerincfedését eredeti állapotba állítsa helyre, a csapadékvíz és vízelvezetést a saját telkén belül oldja meg. Kötelezte továbbá a panaszost a hatóság, hogy az engedély nélkül épített melléképületre és kerítésre pedig nyújtson be fennmaradási engedély iránti kérelmet. Még ugyanaznap végrehajtási bírságot is kiszabott a hatóság a panaszossal szemben a fentebb ismertetett határozata végrehajtása érdekében (1189/2/1999., IX.24.). A panaszos mindkét határozatot megfellebbezte. A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal a kötelezéseket elrendelő határozatot megsemmisítette és az első fokú hatóságot új eljárásra utasította (63655-10/1997. számú 1998. III. 4-én kelt határozatával) tényállás tisztázatlansága miatt.
	A panaszos eközben benyújtotta az ingatlanán engedély nélkül létesített garázs, nyári konyha és kerítés építményekre a fennmaradási engedély iránti kérelmét. Az első fokú építésügyi hatóság -  a panaszos kérelmének részben helyt adva - a melléképületekre megadta a fennmaradási engedélyt (176-2/1998., I. 23.), míg az utcai kerítés vonatkozásában arról tájékoztatta építtetőt, hogy külön eljárásban fog dönteni. Az engedélyt a panaszos szomszédja megfellebbezte.
	A másodfokú hatóság az engedélyt megadó határozatot megsemmisítette és az első fokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította (63141/1998., X. 16.), ugyanis a szomszéd állítása szerint építtető nem a saját telkén építkezett. Az új eljárás keretében a hatóság hiánypótlásra szólította fel a panaszost (415/1999. III. 3.), majd másnap határozatban kötelezte a panaszost, hogy tegye lehetővé az ingatlana kitűzését (415-2/1999., III. 4.). Pár nappal később a panaszos kérte az eljárás felfüggesztését a Budakörnyéki Bíróságon a pátyi önkormányzat ellen indított (az utcai kerítés vonalának meghatározása), valamint a szomszédja ellen elbirtoklási megállapítása iránt. A jegyző az utcai kerítés és részben a panaszos ingatlanán létesült melléképület ügyében folyamatban lévő fennmaradási engedélyezési eljárást felfüggesztette (415-5/1999. III. 19.).
	A jegyző által megküldött iratokban fellelhető a panaszos 2000. április 5-én kelt kérelme - amiben hivatkozva az előző napon megtartott ügyészi szemlére és az ügyintézővel való megbeszélésre - pontosítja az 1998. július 29-én benyújtott elvi telekalakítási kérelmét, amelyet azért nyújtott be, mert az elbirtoklási perben a bíróság erre hívta fel. Az építésügyi hatóság a "705-3/98. számon iktatott és 254-4/2000. számú kérelmében módosított, illetve pontosított elvi telekalakítási kérelmére" indított eljárást felfüggesztette (254-5/2000., IV.6). Döntését azzal indokolta, hogy a képviselőtestület, valamint a bíróság döntésétől függ az államigazgatási eljárás eredménye, az említett szervek hatáskörébe "tartozó eljárás fogja eldönteni az államigazgatási döntés irányát".
	A panaszos(ok) alapbeadványát többször is kiegészítette (tájékoztatott a vizsgálat alatt történtekről). A panaszos által csatolt iratokból kitűnik, hogy 2000. április 19-én ismételten elvi telekalakítási kérelmet nyújtott be a folyamatban lévő elbirtoklási perre hivatkozva oly módon, hogy azt a beadványukat, amelynek elbírálása ügyében indult eljárást felfüggesztette a hatóság, egyidejűleg"visszavonták". Kérelmüket azzal indokolta, hogy így módjában áll a hatóságnak "álláspontjuk megváltoztatására". A megyei közigazgatási hivatal a panaszos ügyeiben történő további eljárásra (2000. VI. 6.) a budakeszi, illetve a biatorbágyi jegyzőt jelölte ki. A budakeszi jegyző 2000. szeptemberében hiánypótlásra hívta fel kérelmezőket, s kérte nyilatkozatukat arra vonatkozóan, hogy fenntartják-e az elvi telekalakítási kérelmüket annak ellenére, hogy a bíróság az elbirtoklás iránti keresetüket elutasította. Az eljárásra kijelölt budakeszi jegyző a panaszos elvi telekalakítási kérelmét elutasította 2000. november 13-án kelt határozatával. Döntését arra alapozta, hogy kérelmező a hiánypótlásnak nem tett eleget, csak arra hivatkozott, hogy minden adat a hatóság rendelkezésére áll. A határozat elleni fellebbezést a jegyző még 2000. december 12-én továbbította a másodfokú hatóságnak.

A vizsgálat megállapítása:
	A panaszosok ez évi beadványukban a vizsgálat lefolytatását két témakörre kérték leszűkíteni:
a) az eljáró hatóságok indokolatlanul hosszú eljárásának,
b) a hatóság előtti jogegyenlőség megsértésének vizsgálatára. 
	Eljárásom során - tekintettel arra, hogy a másodfokú hatóság intézkedéséről még folyó év márciusában sem állt rendelkezésre információ -, hivatalom rövid úton (telefonon) kért tájékoztatást a fellebbviteli hatóságtól az ügy állásáról. A megyei közigazgatási hivatal helyszíni szemlét tartott, majd meghozta a fellebbezést elutasító határozatát, amelyben az első fokú döntés indokolásának egy részét törölte (32-123-2/2001.,VI. 22.).
	A fentiekben ismertetett tényállás alapján megállapítottam, hogy az első fokon eljáró pátyi jegyző többszörösen megsértette az jogszabályban meghatározott ügyintézési határidőt. Ugyanígy járt el az eljárás lefolytatására kijelölt budakeszi jegyző.
	Az  Áe. 15. § (1) bekezdése az elintézési határidőről szólva rögzíti, hogy az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ezt a határidőt az Áe. 15 §. (3 ) bekezdése alapján az eljáró közigazgatási szerv vezetője indokolt esetben egy ízben, legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Ezeknél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. Az Ét 34. § (5) bekezdése értelmében az építésügyi hatósági eljárás ügyintézési határideje - eltérően az Áe. 15. § (1) bekezdésében előírt általános 30 napos határidővel szemben - 60 nap. A rendelkezésre álló iratokból azt is megállapítottam, hogy az elvi telekalakítási kérelmet 1998-ban nyújtották be panaszosok az eljárásra illetékes pátyi jegyzőhöz, érdemi döntés azonban az ügyben csak 2000. novemberében született. A másodfokú hatóság eljárása is jelentősen túllépte a fentiekben ismertetett ügyintézési határidőt.
	Meg kell jegyeznem, hogy a 72/1995.(XII.15) AB határozat elvi éllel szögezte le:
"Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse. Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen....A közigazgatási szerv kártérítési felelősségének bírósági megállapításából eredő fenyegetettsége ugyan valamelyest a határozat túlzott késedelem nélküli kiadására ösztönöz, de nem általánosan. A kár megtérítésére irányuló követelés ugyanis legfeljebb a mulasztás következményeként keletkezett kár utólagos igénylésére nyújt lehetőséget, magának a jogellenes helyzetnek a megszüntetésére nem...A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen...Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon...Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és – közvetlenül vagy közvetve – közérdeket szolgál."
	Az iratokból megállapítottam továbbá, hogy a Pest megyei Közigazgatási Hivatal a panaszos által 1997. október 10-én érkezett fellebbezését csak részben bírálta el és csak a 1189/1997. sz. kötelezést elrendelő határozatot semmisítette meg a másodfokú határozatával, az első fokú hatóság által ugyanazon a napon hozott végrehajtási pénzbírságot kiszabó döntése elleni fellebbezést nem. Nem vizsgálta a közigazgatási hivatal, hogy az első fokú építésügyi hatóság egy nem jogerős és végrehajtható döntés végrehajtása ügyében miért intézkedett idő előtt. Azt nem vizsgáltam, hogy a végrehajtási bírság behajtása iránt bármelyik hatóság intézkedett volna, de az első fokú hatóság fenti intézkedése megkérdőjelezi az eljárás objektivitását. Megállapítottam a rendelkezésre álló iratokból, hogy a panaszosok "jogegyenlőség megsértését" (diszkrimináció tilalmának megsértését) kifogásoló észrevétele alapos. A pátyi jegyző az iratok tanúsága szerint eljárásával indokolatlanul lassan járt el a panaszos beadványaira, míg szomszédja kérelmeit "szinte azonnal" elbírálta. A pátyi jegyző eljárásaival az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal és az Alkotmány 57.§ (5) bekezdésében biztosított jogorvoslati joggal, továbbá az Alkotmány 70/A. §-ban rögzített diszkrimináció tilalmával összefüggésben visszásságot okozott.
	Ugyanígy visszásságot okozott az elhúzódó eljárásával mind a budakeszi jegyző, mind a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal.
	Figyelemmel arra, hogy a jegyzői hatáskörbe tartozó kérelem elbírálásra került, a visszásságok egy részét az eljáró hatóságok megszüntették saját hatáskörben.
	Mint fentebb rámutattam, a panaszosok egyik fellebbezése 1997. óta elbírálatlan. 	A mulasztásban megnyilvánuló alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján:
 
	1.) Felkérem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy soron kívül járjon el az említett fellebbezés elbírálása ügyében és intézkedéséről 30 napon belül tájékoztasson.
	2.) A konkrét ügy kapcsán szükségesnek tartom mind Páty Önkormányzata jegyzőjének, mind Budakeszi Önkormányzat jegyzőjének, valamint a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének figyelmét felhívni a jövőbeni szabályos eljárások érdekében, hogy hívják fel munkatársaik figyelmét mind az anyagi, mind az eljárási jogszabályok maradéktalan megtartására, valamint, ha összeférhetetlenség lehetősége áll fenn  egy-egy konkrét hatósági ügyben, tartsák meg az Áe 19. §-ban meghatározott szabályokat.

Budapest, 2001. július 17.

Lenkovics Barnabás