OBH 3219/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Gróf Aranka

Az eljárás megindítása
	A jogerős szabadságvesztés büntetését töltő panaszos, valamint édesanyja külön-külön előterjesztett beadványban sérelmezték, hogy a panaszos gyógyíthatatlan gerincbetegsége miatt benyújtott büntetés-félbeszakítási, vagy átmeneti csoportban történő áthelyezését kérelmező beadványait a büntetés-végrehajtás szervei nem teljesítették, a szükséges orvosi vizsgálatokat nem végezték el, és nem látták el megfelelő gyógyszerekkel. Ezen kívül fizikoterápiás kezelését is korlátozták, ezért rossz egészségi állapotba került. 
	A panasz alapján vizsgálatra kértem fel a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát.

Érintett alkotmányos jogok

- a legmagasabb szintű testi egészséghez fűződő jog [Alkotmány 70/D. § (1) bekezdés]
- a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye, illetve az ennek részét képező tisztességes eljáráshoz való jog [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok

1979. évi 11. tvr. a büntetések és intézkedések végrehajtásáról
2. § (1) Az elítélttel szemben csak az ítéletben és a törvényben meghatározott joghátrányok alkalmazhatók.
(5) Az elítélt fontos okból - személyi vagy családi körülményei, egészségi állapota miatt - a büntetése végrehajtásának félbeszakítását kérheti.
22. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása fontos okból - közérdekből, illetőleg az elítélt személyi, családi körülményei, egészségi állapota miatt - félbeszakítható.
25. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során biztosítani kell az elítélt
a) őrzését, felügyeletét és ellenőrzését,
b) elhelyezését, élelmezését, ruházatát és egészségügyi ellátását,
29. § (1) Azt az elítéltet, aki büntetését fegyház vagy börtön fokozatban tölti és a szabadságvesztésből legalább öt évet kitöltött, a társadalomba való beilleszkedés elősegítése érdekében, a várható szabadulása előtt
a) legfeljebb két évvel átmeneti csoportba lehet helyezni,
33. § (1) Az elítélt köteles - különösen -
b) eltűrni a más nemű és más fokozatú elítéltektől való elkülönítést, az életkori, kriminológiai, biztonsági, nevelési és egészségügyi szempontok szerinti csoportba sorolását;
f) alávetni magát a szükséges orvosi vizsgálatnak és gyógykezelésnek, a műtétre az egészségügyi jogszabályok az irányadók;
36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
47. § (2) Az elítélt egészségének védelmére és egészségügyi ellátására az egészségügyi jogszabályok az irányadók, a gyógyszerellátás térítés nélkül illeti meg.

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről

8. § (1) A betegnek joga van az állapota által szakmailag indokolt szintű egészségügyi szolgáltató és - ha jogszabály kivételt nem tesz - a választott orvos egyetértésével az ellátását végző orvos megválasztásához, amennyiben azt az egészségi állapota által indokolt ellátás szakmai tartalma, az ellátás sürgőssége vagy az ellátás igénybevételének alapjául szolgáló jogviszony nem zárja ki.
(2) Az (1) bekezdés szerinti orvosválasztás joga a fekvőbeteg-gyógyintézetben az intézet működési rendjének megfelelően gyakorolható.
(3) A beteg bármely, a kezelőorvos által megállapított diagnózissal, illetőleg javasolt terápiával, valamint fekvőbeteg-gyógyintézetből történő tervezett elbocsátásával vagy más egészségügyi szolgáltatóhoz történő beutalásával kapcsolatban kezdeményezheti más orvos által történő vizsgálatát.
13. § (1) A beteg jogosult a számára egyéniesített formában megadott teljes körű tájékoztatásra.
(2) A betegnek joga van arra, hogy részletes tájékoztatást kapjon
a) egészségi állapotáról, beleértve ennek orvosi megítélését is,
b) a javasolt vizsgálatokról, beavatkozásokról,
c) a javasolt vizsgálatok, beavatkozások elvégzésének, illetve elmaradásának lehetséges előnyeiről és kockázatairól,

5/19998. (III.6.) IM. rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról

1. § (3) A büntetések és intézkedések végrehajtása során a fogvatartott egészségi állapotának megfelelő gyógyító-megelőző ellátását elsősorban a fogvatartó bv. intézet, illetve a Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza (a továbbiakban: Központi Kórház), annak a Nagyfai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben működő Krónikus Utókezelő Részlege (a továbbiakban: Utókezelő Részleg), valamint az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet (a továbbiakban: IMEI) biztosítja, és a fogvatartott ezt az ellátást köteles igénybe venni.
(5) Amennyiben a fogvatartott megfelelő egészségügyi ellátása a büntetés-végrehajtási szervezet keretein belül nem lehetséges, a bv. intézet orvosa (a továbbiakban: bv. orvos) vagy a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézete (a továbbiakban: bv. egészségügyi intézet) gondoskodik arról, hogy a fogvatartott nem a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézményben (a továbbiakban: egészségügyi intézmény) részesüljön a megfelelő ellátásban.
4. § (1) A fogvatartottat a bv. orvos köteles felvilágosítani az egészségi állapotáról, tájékoztatást adni a tervezett orvosi beavatkozások szükségességéről, kockázatáról, valamint arról, hogy a szükségesnek ítélt vizsgálat vagy beavatkozás elmaradása milyen következményekkel járhat az egészségi állapotára nézve.
 (3) A fogvatartott egészségügyi ellátása visszautasításával kapcsolatos önrendelkezési joga - a saját és a közösség egészségének védelme érdekében -
a) veszélyeztető, illetve közvetlen veszélyeztető állapot fennállása esetén,
b) életveszélyes állapot, valamint várhatóan maradandó egészségkárosodás elhárítása miatt,
c) közegészségügyi-járványügyi érdekből,
d) törvényben meghatározott esetekben
korlátozható.
(4) A műtétre és a műtétnek minősülő vizsgálati (invazív) eljárásra az egészségügyi jogszabályok rendelkezései az irányadók.
11. § (1) A bv. intézet betegszobáján kell elhelyezni azt a fogvatartottat, akinek egészségi állapota ezt indokolja, de kórházi fekvőbeteg-ellátása nem szükséges.
(2) A betegszobáról a fogvatartottat kizárólag a bv. orvos írásbeli hozzájárulásával lehet kihelyezni, illetve elszállítani.
19. § A büntetés egészségügyi okból történő félbeszakítására vagy kegyelemre irányuló kérelmet (javaslatot) a bv. orvos, illetve az illetékes egészségügyi intézet kijelölt orvosa írásban véleményezi.

A vizsgálat megállapításai
	1. A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka arról tájékoztatott, hogy gerincpanaszai miatt a panaszost 1992. óta több alkalommal vizsgálták a büntetés-végrehajtás keretein belül és külső egészségügyi intézményekben. 
	1995. évben az Országos Idegsebészeti Tudományos Intézet szakorvosa porckorongsérve műtéti kezelését javasolta, felvételre előjegyezte. A műtétet az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet (a továbbiakban: IMEI) szervezésében, külső egészségügyi intézményben végezték volna el. A panaszos azonban a műtétbe nem egyezett bele. 
	A panaszos 1996-ban Pécsen, 1997-ben Szekszárdon ideggyógyászati vizsgálatokon vett részt. Az ekkor elkészült szakvélemények - a klinikai kép és a CT vizsgálati lelet birtokában - idegsebészeti beavatkozásra okot adó elváltozást, sürgősségre utaló tünetet nem tartalmaztak. Javasolták viszont komplex reumatológiai kezelését. 
	1996. december 5-étől - gyógykezelés céljából - engedélyezték a panaszos büntetésének három hónapra történő félbeszakítását. Ezen idő alatt a komplex fizikoterápiás kezelés elvégezhető lett volna, de nem kezeltette magát.
	1998. februárjában az Országos Reumatológiai és Fizioterápiás Intézetben elvégezték a panaszos reumatológiai vizsgálatát. Az ott kialakított orvosi vélemény szerint „műtétet igénylő vagy gyorsan romló súlyos állapotrosszabbodáshoz vezető elváltozás nem igazolható. A komplex reumatológiai kezelés fekvő- vagy járóbetegként tünetileg és átmenetileg javítana, ezért mérlegelendő.”
	A panasos 1998. augusztusi reumatológiai és neurológiai leletei érdemi információt nem tartalmaztak, a szakorvosok kórházi felvételre javaslatot nem tettek. Konzervatív kezelésének sürgőssége fel sem merült.
	A büntetés-végrehajtás országos parancsnokának tájékoztatója szerint a panaszos az IMEI-ben rendszeres ideggyógyászati ellenőrzéseken vett részt. Az elmúlt években, egészségi állapotában érdemi rosszabbodás nem következett be. Státusza - az 1999. december 6-án kelt ideggyógyászati lelete szerint - nem változott. 
Az országos parancsnoki tájékoztató tartalmazza azt is, hogy az ideggyógyász által korábban javasolt gerincfűzőt - mivel letéti pénze nem volt - a büntetés-végrehajtási intézet megvásárolta, de azt nem viseli. 
A panaszos kúraszerűen gyógyszeres terápiát is kap, átmenetileg betegszobában is elhelyezik. A büntetés-végrehajtási intézetben hetente legalább kétszer jelentkezik orvosi rendelésre, ahol vizsgálata és szükség szerinti gyógykezelése kivétel nélkül megtörtént, illetve megtörténik.
	A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka rámutatott arra is, hogy a pszichiátriai szakvélemény szerint a panaszost 1993-tól querulátoros személyiségzavar jellemzi. Zárójelentése szerint neurológiai tüneteit hysteroid személyiségszerkezete és az abból adódó superpositiói jelentősen színezik.
Az országos parancsnok a panaszos és édesanyja beadványával kapcsolatban végül úgy foglalt állást, hogy a panaszos egészségügyi ellátását a büntetés-végrehajtás keretein belül megfelelően biztosították, és folyamatosan biztosítják. 
Külső egészségügyi intézményben történő kivizsgálása nem indokolt. Gyógyulását a panaszos saját maga hátráltatja azzal, hogy a felajánlott műtétbe nem egyezett bele. A büntetés-végrehajtás egészségügyi szolgálata mulasztást nem követett el.
	Az országos parancsnok válaszát elfogadtam. Megállapítottam, hogy az orvosi szakkérdésekben való állásfoglalás nem tartozik az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladatkörébe. Nem áll jogában és módjában az sem, hogy a panaszos egészségi állapotát figyelemmel kísérő, gyógyító-megelőző tevékenységet folytató orvost vizsgálat, gyógykezelés elvégzésére, gyógyszer biztosítására utasítsa, szakmai tevékenységében bármilyen módon befolyásolja. Ezért a panasz ezen részében nem állapítottam meg alkotmányos joggal összefüggő visszásságot.
	2. A büntetés-végrehajtás országos parancsnokának tájékoztatója tartalmazta továbbá, hogy a panaszos rendszeresen terjesztett elő büntetés-félbeszakítási kérelmeket. Többszöri fenyítései bizonyítják a büntetés-végrehajtási szabályokhoz való negatív hozzáállását. Fogvatartása ideje alatt egész személyisége gerincbetegsége köré rendeződött. Panaszai, kérelmei hátterében a büntetés-végrehajtás alóli kibúvás szándéka állt. Jutalomban öt esetben részesült,  de - szemben a panaszos állításával - azokat csak két esetben érdemelte ki jó magaviselete miatt. Három alkalommal véradáson való részvételéért kapott elismerést. Szóban forgó kérelmeinek teljesítése tehát nem volt megalapozott, ezért azokat elutasították.
	Tekintettel arra, hogy a Bv.tvr. 2. § (5) bekezdése alapján a büntetés-végrehajtás félbeszakítása iránti kérelem teljesítése nem kötelező, csak lehetőség, illetve, mert az ilyen kérelem teljesítése az illetékes parancsnok mérlegelési jogkörébe tartozik, nem állapítottam meg e vonatkozásban sem alkotmányos visszásságot. 
Megjegyzem, hogy a mérlegelés természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elvet vagy jogot sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem merült fel. Ezekre figyelemmel a büntetés-végrehajtás félbeszakítása iránti kérelmek elutasításának megalapozottságát nem vontam kétségbe.
	3. A büntetés-végrehajtási kérelmek elutasításához hasonlóan a panaszos sérelmezte az átmeneti csoportba való áthelyezési kérelmeinek elutasítását is. Ezen panasz megítélésekor is a Bv.tvr. rendelkezéseiből indultam ki. A jogszabály 29. § (1) bekezdése szerint ugyanis azt az elítéltet, aki büntetését fegyház vagy börtön fokozatban tölti és a szabadságvesztésből legalább öt évet kitöltött, a társadalomba való beilleszkedés elősegítése érdekében, a várható szabadulása előtt legfeljebb két évvel átmeneti csoportba lehet helyezni.
Az átmeneti csoport tehát nem jelent új fokozatot. Ez a rendelkezés az elítélt szabadulása utáni a társadalomba való beilleszkedését szolgálja. Alkalmazásához elegendő az elítélt kifogástalan magatartása. A jogszabály nem tartalmaz olyan feltételeket, amelyek megléte esetén az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazásának elrendelése kötelező lenne. Az elítélt erre alanyi jogon nem jogosult. Így az előzőekben már hivatkozott méltányossági jogkörbe tartozó döntés szakszerűségét e vonatkozásban sem vontam kétségbe, alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg.

Előzőekre tekintettel az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A vizsgálatot befejeztem, ajánlást nem teszek.

Budapest, 2000. június 16

Gönczöl Katalin