OBH 3032/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása

Harkány Nagyközség Önkormányzatának jegyzője panasszal fordult hozzám amiatt, hogy W. L. pécsi lakos igazságügyi szakértő szakterületét a miniszter 1995-ben kiterjesztette, és ennek következtében szakértőként működhet "építészet, épület, műtárgy, építménytervezés, kivitelezés" szakterületeken is. A panaszos szerint ez jogsértő, hiszen a szakértő csak kőműves szakmunkás bizonyítvánnyal rendelkezik, és az igazságügyi szakértőkről szóló 53/1993. (IV.2.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) szerint e szakterületen már felsőfokú végzettség szükséges.

A panaszban közöltek alapján felmerülhet a jogállamiság (Alk. 2. § (1) bek.) elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jog sérelmének közvetlen veszélye több, más eljárásban is, ezért - a jegyző úr bejelentése alapján - hivatalból vizsgálatot indítottam. Figyelemmel azonban az 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésében és 29. §-a (1) bekezdésében foglaltakra, vizsgálatom nem terjed ki a bíróságok elnökeinek a szakértő kinevezéséről hozott korábbi döntéseire, továbbá a szakértőnek a bíróság előtti működésére. 

Az üggyel kapcsolatban tájékoztatást kértem az igazságügyi minisztertől és a Pécsi Igazságügyi Szakértői Kamarától.

Megállapított tényállás

W. L-t a kijelöléskor hatályos jogszabályok szerint 1983. novemberében nevezte ki a Nógrád Megyei Bíróság elnöke "ingatlanforgalmi és műszaki" szakértőnek Nógrád megye területére, 1987. január 3-án a Somogy Megyei Bíróság elnöke "építészeti" szakértőnek Somogy megye területére, 1990-ben pedig a Baranya Megyei Bíróság elnöke "műszaki, ingatlanforgalmi, építészeti" igazságügyi szakértőnek Baranya megye területére.

1995. május 2-án a Korm. rendelet alapján W. L. igazságügyi szakértői szakterületkiterjesztési kérelmet nyújtott be az Igazságügyi Minisztériumhoz korábbi szakterületein túl a "földmérés", "víz, vízépítés" és "melioráció" szakterületekre.

Tekintettel arra, hogy a szakértő a Korm. rendeletben foglalt feltételeknek megfelelt, tehát földmérő üzemmérnök, valamint vízépítési szaküzemmérnök végzettségekkel és öt éves szakmai gyakorlattal rendelkezett, kérelmét a Korm. rendelet 4. §-ának (4) bekezdése alapján az IM megküldte véleménynyilvánítás céljából a Földművelésügyi Minisztérium, az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium, valamint a Baranya Megyei Bíróság részére.

Az igazságügyi szakértői bejegyzéssel kapcsolatban "földmérés", "melioráció" szakterületre vonatkozóan a Földművelésügyi Minisztérium, "víz, vízépítés" szakterületre vonatkozóan az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium adott szakmai véleményt. A Földművelésügyi Minisztérium "földmérés" szakterületre, az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium "épület-, műtárgy, építménytervezés, kivitelezés (vízépítés)" szakterületre javasolta bejegyzését a végzettségei alapján (kőműves végzettsége az eljárás során nem került értékelésre). Az igazságügy-miniszter 1995. szeptember 26-án ezekre a szakterületekre terjesztette ki a szakértő jogosultságát.

A felkérésemre végzett vizsgálat során az Igazságügyi Minisztérium tisztázta, hogy a vízépítés szakterülettel kapcsolatban a Közlekedési, Hírközlési és Vízügyi Minisztérium lett volna jogosult véleményt nyilvánítani az építésügyi szakértőkről szóló 4/1972. (IV.1.) ÉVM rendelet 1. §-a (2) bekezdésének c) pontja alapján. Az azonban, hogy nem ez a minisztérium nyilatkozott, önmagában nem érvényteleníti a szakértő bejegyzését, mert ezen a szakterületen rendelkezik a szakirányú felsőfokú végzettséggel.

Az épülettervezés szakterület vonatkozásában 1995-ben az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium volt jogosult véleményt nyilvánítani az előbb említett ÉVM rendelet alapján. W. L. szakértői jogosultsága azonban már 1983 óta kiterjedt az építészet szakterületre, amely a tervezést részterületként magába foglalja.

A vizsgálat jogszabályi háttere

53/1993. (IV.2.) Korm. rendelet az igazságügyi szakértőkről
1. § (1) Az igazságügyi szakértő feladata, hogy a bíróság, az ügyészség, a rendőrség, illetve a jogszabályban meghatározott más hatóság kirendelése, továbbá megbízás alapján, a tudomány és a műszaki fejlődés eredményeinek felhasználásával készített szakvéleménnyel segítse a tényállás megállapítását, a szakkérdés eldöntését.
(2) Az igazságügyi szakértő a tevékenységét az igazságügyi szakértői névjegyzékbe (a továbbiakban: névjegyzék) való felvételkor meghatározott szakterületen fejti ki.
3. § (1) Igazságügyi szakértő az lehet, aki büntetlen előéletű, továbbá a szakterületének megfelelő felsőfokú képesítéssel és legalább ötéves szakmai gyakorlattal, illetőleg, ha nincs a szakterületén felsőfokú képzés, középfokú képesítéssel és legalább tízéves szakmai gyakorlattal rendelkezik. Jogszabály egyéb szakképesítés megszerzését is előírhatja.
(2) Igazságügyi szakértői tevékenységet az végezhet, aki az igazságügyi szakértői kamara tagja.
4. § (1) Az igazságügyi szakértők nevét és szakterületét hivatalos névjegyzék tartalmazza.
(2) Az igazságügyi szakértő e tevékenység ellátására a névjegyzékbe való felvétellel válik jogosulttá.
(3) Az igazságügyi szakértőt kérelmére a névjegyzékbe az igazságügyminiszter veheti fel. Az igazságügyi szakértőnek a névjegyzékbe való felvételére a Legfelsőbb Bíróság elnöke és a legfőbb ügyész javaslatot tehet. A névjegyzékbe való felvétel előtt az igazságügyminiszter beszerzi a szakfelügyeleti jogot gyakorló miniszternek (országos hatáskörű szerv vezetőjének), a megyei (fővárosi) bíróság elnökének, az igazságügyi szakértői kamarának, az illetékes szakmai önkormányzatnak, valamint a munkaviszonyban (közszolgálati, közalkalmazotti vagy szolgálati jogviszonyban) álló személynél a munkáltatónak a véleményét.
(4) Az igazságügyi szakértőt törölni kell a névjegyzékből, ha
a)	a szakértő lemond tisztségéről;
b)	a névjegyzékbe való bejegyzés feltételei nem voltak meg, vagy utóbb megszűntek;
c)	a szakértő a feladatának ellátására alkalmatlanná vált;
d)	a jogszabályban előírt képzésben vagy továbbképzésben nem vesz részt;
e)	igazságügyi szakértői kamarai tagsága megszűnt.
(5) A szakértő alkalmatlanságáról - a (3) bekezdés szerint javaslattételre, illetőleg vélemény nyilvánítására jogosultak véleményének beszerzése után - az igazságügyminiszter határoz.
(6) Az igazságügyi szakértői kamara jogosult a szakértő névjegyzékből való törlését kezdeményezni. Ha az igazságügyi szakértőt etikai vétség miatt a kamarából kizárták, az igazságügyi szakértőt a névjegyzékből törölni kell.
10. § (3) Az e rendelet hatálybalépésekor működő állandó igazságügyi szakértőket, az igazságügyminiszter, illetőleg a megyei (fővárosi) bíróság elnöke által a szakértői névjegyzékbe felvett kijelölt igazságügyi szakértőket, valamint a szakértői vélemények felülvizsgálatát ellátó testületek tagjait a 4. §-ban szabályozott névjegyzékbe külön kérelem nélkül fel kell venni.

1996. évi LVIII. törvény a tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról
1. § (1) Törvény, kormányrendelet vagy miniszteri rendelet (a továbbiakban: jogszabály) által engedélyhez és névjegyzékbe vételhez (a továbbiakban együtt: jogosultság) kötött önálló mérnöki és építészeti tervezői és műszaki szakértői tevékenység (a továbbiakban együtt: mérnöki, illetve építészeti tevékenység) csak az ezen törvényben szabályozott kamarai tagság alapján folytatható.
52. § (1) bekezdés b) pontja szól a törvény hatálybalépése előtt kiadott olyan engedély átmeneti érvényességéről, amellyel rendelkező a törvény szerint nem lehet kamarai tag.
Az 1999. december 14-én elfogadott 52/A. § további feltételekkel a tevékenység gyakorlását határidő korlát nélkül lehetővé teszi.

A vizsgálat megállapításai

1)	Az igazságügyi szakértői névjegyzékbe történő felvétel szakmai képesítési követelményeit a Korm. rendelet egyértelműen meghatározza. A rendelet a hatálybalépése előtt szerzett szakértői jogosultságra nézve azonban átmeneti rendelkezést nem tartalmaz, hanem a korábban kinevezett szakértők automatikus névjegyzékbe vételét rendeli el. Az 1996. évi LVIII. törvény ettől eltérően rendelkezik a középfokú végzettségűek tevékenységének átmeneti jellegéről (52. §). Ezért előfordulhat, hogy - az átmeneti idő után - olyan szakterületen lehet valaki igazságügyi szakértő, amelyen szakértőként már nem működhet. A törvény átmeneti rendelkezéseinek legutóbbi, 1999. december 14-i módosítása ugyan lehetővé teszi a tevékenység határidő nélküli folytatását is, de csak a külön jogszabályban meghatározott, illetve meghatározásra kerülő korlátozott körben. Az igazságügyi szakértőkről és a tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló jogszabályok összhangját meg kell teremteni, mert az igazságszolgáltatásba vetett bizalom kiemelkedő alkotmányos értéke miatt is elengedhetetlen, hogy az igazságügyi szakértők képesítésére legalább ugyanolyan szigorú szabályok érvényesüljenek, mint a szakértőkre általában. Tekintettel arra, hogy az igazságügyi szakértői névjegyzékben szereplők más - pl. közigazgatási - hatósági döntések megalapozásában is közreműködnek, jelentős jogbiztonsági tényező, hogy az állam milyen garanciát nyújt e szakértők működési feltételeinek szabályozásával.

Egyetértek az igazságügy-miniszter asszony azon megállapításával, hogy a jogszerűen megszerzett jogosultságok felülvizsgálata, illetve megszüntetése olyan alapvető, az Alkotmányban rögzített jogokat is érint, mint a munkához (foglalkozáshoz, vállalkozáshoz) való jog, a tulajdonhoz való jog, ezért a jogi szabályozás során az Alkotmánybíróság e tárgykörben hozott határozatait figyelembe kell venni. De nem mellőzhető szempont a szakértői tevékenység sajátos közérdekű jellege sem. Az arányos korlátozásra alkotmányosságáról szintén szól az említett alkotmánybírósági határozat (40/1997. (VII.1.) ABh.).

2)	A konkrét ügy vizsgálata során az igazságügy-miniszter - miután munkatársai az érintett tárcák képviselőivel konzultáltak - azt állapította meg: "Az építészeti szakterületeket jelenleg az építésügy körébe tartozó szakértői tevékenység részletes szabályairól szóló 38/1997. (XII.18.) KTM-IKIM együttes rendelet tartalmazza. Az igazságügyi építész szakértők névjegyzékbe történő bejegyzése is az e rendeletben szereplő szakterületekre történik. A rendeletben nem különül el egymástól az épülettervezés és kivitelezés az egyes szakterületek vonatkozásában, ezért e szempont szerint nem állapítható meg az, hogy mely szakterület mely szaktárca hatáskörébe tartozik. A rendelet egyáltalán nem tartalmaz iránymutatást arra vonatkozóan, hogy mely szaktárca hatáskörébe tartoznak az abban szereplő szakterületek." E bizonytalanság megszüntetésére az Igazságügyi Minisztérium azonnali intézkedésként az érintett tárcákkal egyezteti a véleményezési jog szakterületenkénti felosztását. (Erre egyébként nemcsak a névjegyzékbe felvétel, hanem az alkalmatlansági eljárás - Korm. rendelet 4. § (5) bek. - miatt is szükség van.) Végleges rendezésként pedig (előreláthatólag 2001. június 30-ig) új szakértői kódjegyzék kialakítását tervezik, amely a szakterület neve, kódszáma mellett a szakértő kompetenciakörét is tartalmazná és azt is, hogy mely minisztérium jogosult a szakértői bejegyzési kérelmet az adott szakterületen véleményezni. A pontos kompetencia jegyzék a kirendelő hatóságok munkáját is megkönnyítené, az eljárás színvonalát javítaná. (A hatóság ugyanis a szakértő képzettségét a kirendeléskor nem vizsgálja. Pl. elég-e a kérdés megválaszolásához a kőműves képesítés?)

Az ismertetett - tervezet szintjén már elkészült - pontosabb szakterület kijelölés egyébként alkalmas lehet arra, hogy - ha erre jogi vagy gyakorlati megfontolások miatt szükség van - a nem felsőfokú végzettségűek szakértői tevékenységét megfelelően szabályozzák. Önmagában a szerzett jog ugyanis nem lehet minden esetre elfogadható alap. Erre hívja fel a figyelmet a Pécsi Igazságügyi Szakértői Kamara elnökének - a konkrét panasz ügy kapcsán - az Igazságügyi Minisztériumhoz írt 1998. július 16-i levele is, amely a műszaki, technikai fejlődés követelményeihez igazodó színvonalú munkáról szól.

3)	Az Igazságügyi Minisztérium a konkrét panasz alapján vizsgálatot folytatott a szakértő működését illetően. Ennek eredménye alapján nem talált olyan okot, ami a névjegyzékből való törlését indokolná. A panaszost a vizsgálatról a minisztérium tájékoztatta. Tájékoztatta arról is, hogy a konkrét szakértői véleménnyel kapcsolatos kifogását a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény szerint a folyamatban levő bírósági eljárásban érvényesítheti.

Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a Pécsi Igazságügyi Szakértői Kamara folyamatosan foglalkozott mind a konkrét panasszal, mind pedig a probléma általános rendezésével; az Igazságügyi Minisztériumhoz írt leveleiben sürgette a szakterületek felülvizsgálatát.

4)	Összegezve megállapítom, hogy a jogállamiság alkotmányos elvéből (Alk. 2. § (1) bek.) fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben fennáll a sérelem közvetlen veszélye, ha az igazságszolgáltatásban vagy más hatóságok eljárásában szakértőként eljárásra jogosult személyek kiválasztása, tevékenységük ellenőrzése nem egyértelmű és - a konkrét személytől függetlenül is - közbizalmat keltő képesítési feltételek, illetőleg hatásköri előírások szerint történik.

A vizsgálat megindítására alapot adó konkrét ügyben a képesítési feltétel hiánya miatt az adot szakterületen - erről intézkedő kifejezett jogszabályi rendelkezés nélkül - nincs lehetőség a névjegyzékből való törlésre, ezért azt nem kezdeményezem.

Ajánlás

1)	Az állampolgárok alkotmányos jogával összefüggésben feltárt visszásság megszüntetése érdekében - az Obtv. 25. §-a alapján - felkérem az igazságügy-minisztert, hogy az igazságügyi szakértőkre vonatkozó - a miniszter asszony által közölt elvek szerinti - törvényjavaslat tervezetét mielőbb készítsék el úgy, hogy az a szükséges átmeneti - a meglévő jogosultságok felülvizsgálatát rendező - szabályokat is tartalmazza. 

2)	A tervezett törvény megalkotásáig azonban a szakmai véleményezési hatáskör bizonytalanságát a lehetséges más módon soron kívül kell megszüntetni annak érdekében is, hogy a miniszter szükség esetén a szakértői alkalmatlanság megállapítására vonatkozó jogkörét megalapozottan gyakorolhassa.

Kérem Miniszter asszonyt, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról az 1. pont esetén a kézhezvételtől számított 60 napon belül (Obtv. 25. §), a 2. pont esetén 30 napon belül (Obtv. 21. § (2) bek.) szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 1999. december 17.

Gönczöl Katalin