OBH 3018/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A panaszos beadványában a barcsi gyámhivatal eljárását sérelmezte. Véleménye szerint az eljáró ügyintézők nem megfelelően jártak el gyermekeivel való kapcsolattartási jogának végrehajtása érdekében,  még egy figyelmeztetést sem küldtek volt feleségének annak érdekében, hogy tartsa be a bíróság által meghatározott kapcsolattartási időpontokat.
	Mivel a panasz összefüggésbe hozható az Alkotmányban rögzített demokratikus jogállamiságból eredő tisztességes eljáráshoz fűződő és a családhoz való jog sérelmével ezért az ügyben vizsgálatot indítottam. Barcs gyámhivatalától az ügyben keletkezett iratokat megkértem, azokat áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás 
	A panaszos és felesége 1991-ben elváltak. Három közös gyermekük közül a két lányt édesanyjuknál, a kisfiút a panaszosnál helyezte el, a szülők kapcsolattartási jogát pedig szabályozta a bíróság.
	Mivel lányai egyre ritkábban mentek édesapjukhoz, ezért a panaszos 1997. júliusában az illetékes gyámhivatalt arra kérte, hogy a számára megfelelő időpontban idézzék gyermekeit és volt feleségét. Ezen a megbeszélésen szerette volna hivatalosan egyeztetni a kapcsolattartási időpontokat és érvényt szerezni a bírósági ítéletben foglaltaknak. Mivel a panaszos által megjelölt időpont a kérelem benyújtásához nagyon közel esett, ezért kérte telefonon értesítse őt az ügyintéző arról, hogy hány órára menjen a gyámhivatalba. Az ügyintéző telefonon kereste az anyát, de nem találta otthon. A panaszost kérelmének megfelelően felhívta, és értesítette arról, hogy a gyermekei anyjával nem tudott beszélni. Amennyiben egymás között nem tudják a kapcsolattartási problémáikat rendezni együtt keressék fel az ügyintézőt. Néhány nap múlva a gyermekek édesanyja jelezte, hogy a legutolsó kapcsolattartás rendben lezajlott, ezért nem mentek be a szülők a hivatalba. Az ügyintéző ezt tudomásul vette, de erről a panaszost  semmilyen formában nem értesítette.
	A panaszos 1997. szeptemberében a másodfokon eljáró gyámhatóságon jelezte, hogy levelére választ nem kapott, kérelmére semmilyen intézkedés nem történt. Az intézkedés elmulasztása véleménye szerint 25.000 Ft. kárt okozott a családjának (telefonköltség, gépkocsi-használat), ennek megtérítését kérte az első fokon eljáró hatóságtól, elfogultság miatt kérte az addig eljáró hatóság kizárását. A másodfokú hatóság felkérte az illetékes jegyzőt az ügy kivizsgálására. A panaszos beadványára a másodfokú hatóság határidőben válaszolt. Megállapította, hogy az eljáró ügyintéző mulasztást követett el, amikor a panaszos beadványát válasz nélkül hagyta. Az ügyintéző figyelmét munkáltatója felhívta a hasonló esetek elkerülésére. Az eljáró hatóság kizárására nem találtak okot. A panaszost tájékoztatták arról, hogy kártérítési igényét polgári peres úton érvényesítheti.
	Az első fokon eljáró hatóság a kapcsolattartás rendezése érdekében szeptember 8-ai keltezéssel szeptember 11-ére az anyát és gyermekeit idézte,  a panaszost értesítette. Kérte, ha a panaszosnak ez az időpont nem megfelelő, akkor közölje azt az időpontot, amikor a hatóság előtt meg tud jelenni. A panaszos az értesítést szeptember 11-én vette át, aznap munkába kellett állnia, ezért nem tudott a hatóság előtt megjelenni.
	Az anya és gyermekei az idézésre megjelentek. Az anya nyilatkozata szerint a nyári kapcsolattartás rendben lezajlott, az elmúlt év elmaradt találkozásainak az volt az oka, hogy a kisebbik lány balesetet szenvedett, orvosi kezelése miatt nem tudott a panaszoshoz menni, a nagyobbik lány ment volna apjához, de a panaszos csak együtt akarta fogadni gyermekeit.
	A kisebbik lány úgy nyilatkozott, hogy öccse miatt mindenképpen szeretne a panaszoshoz menni, ugyanakkor rossznak tartja azt, hogy sok iskolai programból kimarad, és azt sem helyesli, hogy apja a válás előtti dolgokról beszél velük.
	A nagyobbik lány is említette, hogy nem szereti, ha apja 10 évvel ezelőtti dolgokat emlegeti, ő inkább ritkábban, szünetekben szeretne menni apjához.
	Mivel a panaszos a megadott időpontban nem tudott megjelenni, ezért levélben értesítette a hatóságot a számára megfelelő időpontról. A panaszos által megjelölt időpontra a hatóság a gyermekek anyját idézte és erre az időpontra kérte a panaszos megjelenését is.
	A felvett jegyzőkönyv szerint a panaszos elfogadta, hogy az elmúlt évben elmaradt 17 napot a következő nyáron pótolják, olyan módon, hogy az ügyintéző a tanév befejezése után tárgyalást tűz ki, melyre a gyermekeket is meghívja. Ebbe az anya is beleegyezett, bár tagadta, hogy 17 nap lenne az elmaradt kapcsolattartás.
	Az anya október 9-én levélben jelezte, hogy az október 3-ai kapcsolattartás az apa hibájából maradt el. 1998-ban az eljáró gyámhivatalnál a kapcsolattartási ügyben nem keletkeztek iratok.
	1999. márciusában a kisebbik lány anyai nagyanyjával megjelent a gyámhivatalnál és jegyzőkönyvbe mondta, hogy a tavaszi szünet kezdete előtt felhívta a panaszost és kérte, hogy a tavaszi szünet első felét tölthesse náluk. A panaszos ragaszkodott a bíróság által megszabott időponthoz. A lány a következő napon mégis elutazott a panaszoshoz. A látogatás veszekedéssé fajult. A lány hazautazott, és a gyámhivatalnál jegyzőkönyvbe mondta, hogy a testvérek szeretnének többet együtt lenni, de a panaszos mereven ragaszkodik a bíróság által szabályozott időpontokhoz.
	A panaszos júliusban levelet írt a gyámhivatalnak, melyben arról tájékoztatta a hatóságot, hogy az anya nem tartja be a bírósági ítéletben foglalt kapcsolattartási időpontokat. A panaszos továbbra is ragaszkodott az ítéletben meghatározott időpontok betartásához. Levelében azt is írta, hogy az elmúlt évben az elmaradt kapcsolattartások miatt nem kérte a gyámhivatal segítségét, mert nem látta értelmét annak, hogy kéthetente levelet írjon a hatóságnak.
	A levél kézhezvétele után a gyámhivatal ügyintézője idézte az anyát és a kisebbik lányt. Az anya elmondta, hogy próbáltak a nyári szünidőre időpontokat egyeztetni a panaszossal. Kisebbik lánya iskolai program keretében Németországba utazott a bíróság által meghatározott kapcsolattartási időpontban, ezért kérték az időpont módosítását. Volt férje azonban változatlanul mereven ragaszkodott a bírói ítélethez. Az anya úgy nyilatkozott, hogy szeretné, ha gyermekei apai kapcsolattartása zökkenőmentes lenne. Kisebbik lánya kéthetente megy a panaszoshoz, az idősebbik, akkor már 17 éves lányát pedig nem tudja ugyanerre kényszeríteni. A kisebbik lány úgy nyilatkozott, hogy édesanyja állításai a valóságnak megfelelnek, ő minden második héten megy a panaszoshoz, de iskolai programjairól sem szeretne lemaradni.
	A panaszos beadványára a gyámhivatal határidőben válaszolt. Mellékelten megküldte az anyával és gyermekével felvett jegyzőkönyvet, megállapította, hogy az apai kapcsolattartás valójában rendszeres, bár nem mindig a bíróság által szabályozott időben történik. Az ügyintéző leírta, hogy a bírósági ítélet óta közel 10 év telt el, a panaszos gyermekei időközben megnőttek, iskolai és egyéb programjaik miatt nem mindig tudnak az előírt időpontban menni a panaszoshoz. Tájékoztatta arról, hogy ha számára nem megfelelő a kapcsolattartás jelenlegi szabályozása, úgy kérheti annak újraszabályozását.

Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1)  A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.

•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
Csjt. 92. § (1) A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn.
(4) A kapcsolattartásról - a szülők megegyezésének hiányában, illetőleg a szülők és a gyám közötti vita esetében - a gyámhatóság dönt. Ha házassági vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban, a szülők megegyezésének hiányában a kapcsolattartásról a bíróság dönt. A gyámhatóság, illetőleg a házassági vagy gyermekelhelyezési perben a bíróság a felróható magatartást tanúsító szülő kapcsolattartási jogát a gyermek érdekében korlátozhatja vagy megvonhatja, illetőleg e jog gyakorlásának szünetelését rendelheti el.

•	149/1997. ( IX. 10. ) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és  gyámügyi eljárásról
27. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá
b) az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse.
28. § (2) A szülővel való kapcsolattartásra irányuló kérelmet a 14. életévét betöltött gyermek önállóan is előterjesztheti.
29. § (1) A gyámhivatal vita esetében a kapcsolattartást bármelyik fél kérelmére szabályozza, kivéve, ha a szülő és a gyermek kapcsolattartásának megállapítása a bíróság hatáskörébe tartozik.
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
(2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza.

•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
22. § (1) Azt, akinek személyes meghallgatása az eljárás során szükséges, a közigazgatási szerv arra kötelezheti, hogy előtte vagy a megjelölt helyen jelenjen meg; erre a közigazgatási szerv határnapot vagy határidőt jelöl meg. Az ügyfél nem kötelezhető megjelenésre az általa kezdeményezett eljárásban.
(2) Az idézést általában úgy kell közölni, hogy azt az idézett a meghallgatását megelőzően legalább öt nappal megkapja, és a megjelenés őt a munkájában lehetőleg ne akadályozza.
25. § Ha az ügyfél a 22. § (1) bekezdése alapján nem idézhető, vagy a közigazgatási szerv az ügyfél megidézését nem tartja szükségesnek, köteles az ügyfelet a tanú és a szakértő meghallgatásáról, a szemléről és a tárgyalásról azzal a tájékoztatással értesíteni, hogy a meghallgatáson (szemlén, tárgyaláson) részt vehet, de megjelenése nem kötelező.
81. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére...vagy meghatározott magatartásra irányul, a végrehajtást az a legalsóbb fokú közigazgatási szerv foganatosítja, amelynek illetékességi területén a kötelezett lakása...van.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet;

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy az első fokon eljáró ügyintéző azon mulasztását, hogy a panaszos beadványára érdemben nem válaszolt a másodfokon eljáró közigazgatási szerv kivizsgálta, az ügyintéző figyelmét munkáltatója felhívta arra, hogy a továbbiakban hogyan járjon el.
	Az ügyintéző valóban nem küldött írásbeli választ a panaszosnak, de a panaszos beadványában foglaltaknak megfelelően cselekedett. Miután a gyermeke anyja bejelentette a gyámhivatalnál, hogy a kapcsolattartás rendben lezajlott, a panaszos sem jelezte azt, hogy bármilyen probléma lenne, ezért az ügyintéző joggal bízott abban, hogy a szülőknek egymás között sikerült a kapcsolattartás körüli problémáikat rendezni, tehát az nem igényel hatósági intézkedést. A szülők kapcsolattartási jogát a bíróság ugyan a válóper során szabályozta, de ez nem jelenti azt, hogy attól a szülők - saját és közös gyermekeik időbeosztását is szem előtt tartva - ne térhetnének el.
	Az első fokon eljáró gyámhatóság ügyintézője mulasztást követett el, amikor megállapodásuk ellenére nem hívta össze az elmaradt apai kapcsolattartások pótlása érdekében tárgyalást.  A tárgyalás elmaradását sem a panaszos sem a gyermekek anyja nem sérelmezte, annak összehívását egyikük sem kérte.
	A gyámügyi iratok szerint, amikor a panaszos a kapcsolattartások elmaradása miatt a hatóság segítségét kérte minden esetben jegyzőkönyvet vettek fel a gyermekekkel és édesanyjukkal. A jegyzőkönyvekből az derült ki, hogy az anya nem tiltotta a gyermekek kapcsolattartását apjukkal, így semmi nem indokolta, hogy az anyát a hatóság figyelmeztesse, vagy bírságolja. A gyámhatóság természetesen hivatalból nem vizsgálhatta azt, hogy minden kapcsolattartás a bírósági ítéletben foglaltaknak megfelelő időben és helyen zajlott-e lett. Amennyiben a kapcsolattartás időpontja és helye már nem felelt meg az érdekelteknek úgy annak újraszabályozását akár a panaszos, akár a gyermekek anyja, de a 14. életévüket már betöltött gyermekek is kérhették volna. Erről a lehetőségről a gyámhivatal tájékoztatta a panaszost.
	A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet 27. § (1) bekezdése szerint: " a kapcsolattartás célja, hogy a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá b) az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse. Mindez nem jelentheti azt, hogy a kapcsolattartásra jogosult szülő akkor is mereven ragaszkodjon a sok évvel ezelőtt meghatározott kapcsolattartási időpontokhoz, amikor a gyermekei már felnőttek, egyéb - saját korosztályuknak megfelelő - programjaik vannak, ők maguk is kérik azt, hogy édesapjuk vegye ezt figyelembe. Egyébként az időpontokhoz való merev ragaszkodás nem hogy erősítené, inkább gyengíti a gyermekek kötődését  a különélő szülőhöz.
	Megállapítottam, hogy a beadvány nem hozható összefüggésbe alkotmányos jogok sérelmével, ezért a vizsgálatot az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdése alapján lezárom.

Budapest, 2001. január 8.

Gönczöl Katalin