OBH 2995/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte, hogy a rendőrség a volt felesége ellen lopás gyanúja miatt tett feljelentése ügyében a nyomozást bűncselekmény hiányában megtagadta, majd a panaszára hozott ügyészi döntés alapján nyomozást folytató másik rendőri szerv a nyomozást megszüntette. A határozat ellen benyújtott panaszát az ügyészség elutasította. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
	A vizsgálat során a panaszos két újabb ügyben fordult beadvánnyal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. 
 
Érintett alkotmányos jog: 
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
12. § (1) Büntetőeljárást csak az e törvényben meghatározott feltételek alapján, bűncselekmény alapos gyanúja esetén és csak az ellen lehet indítani, akit bűncselekmény alapos gyanúja terhel.
13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény vagy azt nem a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
   61. § (4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
	
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
176. § (1) Aki másnak a lakásába, egyéb helyiségébe vagy ezekhez tartozó bekerített helyre erőszakkal, fenyegetéssel, hivatalos eljárás színlelésével bemegy, vagy ott bent marad, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki másnak a lakásába, egyéb helyiségébe vagy az ezekhez tartozó bekerített helyre, az ott lakónak vagy azzal rendelkezőnek akarata ellenére, vagy megtévesztéssel

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
39. § (1) A rendőr magánlakásba bebocsátás vagy hatósági határozat nélkül nem léphet be, illetve nem hatolhat be, kivéve
a) segélyhívás esetén;

Megállapított tényállások:
	1. A panaszbeadványhoz mellékelt, illetve a Salgótarjáni Rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg: 
	A panaszos 1997. május 15-én feljelentést tett lopás, illetve rongálás bűntettének gyanúja miatt, elvált felesége és annak élettársa ellen a Pásztói Rendőrkapitányságon. A feljelentés szerint volt feleségével közösen, Szarvasgede, Petőfi u. 1/a. sz. alatt vásároltak egy lakóházat, amit a panaszos bútorozott be. A házat falusi túrizmus céljára szándékozták hasznosítani. A feljelentés napján a panaszos megállapította, hogy a házból a bútorokat és egyéb ingóságokat volt felesége és annak élettársa elszállították.
	A nyomozóhatóság az ügyben feljelentés kiegészítést rendelt el. Megállapították, hogy a lakóház a panaszos gyermekeinek, illetve nagybátyjának a tulajdonában van. Kikérdezték a panaszos volt feleségét, aki elmondta, hogy valóban ő szállította el a fenti címről az ingóságokat, ezek azonban az ő tulajdonát képezték. Meghallgatták a panaszos gyermekeit, akiket a szülők válása után az édesanyjuk nevelt. Meghallgatásuk során elmondták, hogy tudomásuk szerint a bútorokat édesanyjuk vásárolta, illetve a közös vállalkozáshoz használt egyes ingóságokat édesapjuk is elvitt.
	A beszerzett adatok alapján a nyomozóhatóság a nyomozást a Be. 127. § (1) bekezdés a) pontja alapján - mivel a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény - megtagadta. A határozat indoklásában rámutattak arra, hogy a szóbeli megállapodás alapján közösen működtetett vállalkozáshoz használt ingóságokkal kapcsolatos tulajdonjogi vita nem alapozza meg a bűncselekmény elkövetésének gyanúját. 
	A nyomozást megtagadó határozat ellen benyújtott panaszt a Salgótarjáni Városi Ügyészség elutasította, azonban felhívta a panaszos figyelmét arra, hogy a vagyonjogi vita eldöntésére polgári bírósághoz fordulhat. 
	A panaszos ismételt panaszára a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya a nyomozást megtagadó határozatot hatályon kívül helyezte és 1998. július 9-én kelt határozatával a Salgótarjáni Városi Ügyészséget a nyomozás elrendelésére utasította. Az ügyészség a nyomozás folytatásával a Pásztói rendőrkapitányságot bízta meg. A panaszos - tanúkihallgatása során - a Pásztói Rendőrkapitánysággal szemben kifejezte a bizalmatlanságát, illetve azt, hogy nem várható el tőlük ügyének elfogulatlan kezelése, ezért a kapitányság vezetője  elfogultságot jelentett be. A Nógrád megyei Rendőrfőkapitányság ennek alapján a nyomozás folytatására a Salgótarjáni Rendőrkapitányságot jelölte ki.
	A nyomozás során nem nyert bizonyítást a panaszosnak az érintett ingóságokra vonatkozó kizárólagos tulajdonjoga. A panaszos által, állításainak igazolására bejelentett és meghallgatott tanú azt nyilatkozta, hogy a bútorokat a panaszos volt felesége vásárolta. A vásárlásnál jelen volt, de a vételár eredetére vonatkozóan érdemben nem tudott vallomást tenni. A Salgótarjáni Rendőrkapitányság az 1276/1998. bü. számon folytatott nyomozást 1998. december 21-én a Be. 139. § (1) bekezdés b) pont I. fordulata alapján - mivel a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése - megszüntette. A határozat ellen benyújtott panaszt a Salgótarjáni Városi Ügyészség elutasította.
	2. A panaszos 2000. január 12-én kelt beadványában leírta, hogy 1999. július 2-án, a Miskolci Városi Bíróság Felsőzsolcán tartott helyszíni tárgyalását követően élettársával, aki az ügyben felperes volt, bementek a Felsőzsolca, Béke u. 42. sz. ai. épületbe, amely 1/2 arányban a felperes, 1/2 arányban az I. r. alperes tulajdonában volt. A házba röviddel ezután megérkezett a II. rendű alperes is. A II. r. alperes telefonon kihívta a rendőrséget. A helyszínre érkező rendőr felszólította a panaszost a lakás elhagyására és kényszerítő eszköz használatát helyezte kilátásba. A panaszos a lakásból eltávozott.
	A panaszos 1999. július 4-én hivatali visszaélés miatt feljelentést tett a rendőr ellen a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál. A Nyomozó Hivatal Ny.244/1999. számú határozatával a nyomozást megtagadta, a határozat ellen benyújtott panaszt a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség elutasította. 
	Az ügy kapcsán a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal a panaszos ellen büntetőeljárást indított hamis vád bűncselekményének gyanúja miatt. 
	A panaszos azzal a kéréssel fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, hogy tisztázza a rendőr kihívásának körülményeit és ennek érdekében szerezze be a Miskolci Rendőrkapitányságtól azoknak a telefonhívásoknak a szövegét, amelyek 1999. július 2-án - a rendőri intézkedés napján - a kapitányság ügyeletére érkeztek.
	3. A panaszos 1998. július 30-án a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál feljelentést tett Szarvasgede község akkori jegyzője ellen magánlaksértés, hamis tanúzás, hivatali visszaélés, közokirat hamisítás és hamis vád bűncselekmények miatt.	
	Feljelentése ügyében a Nógrád Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal Nyom.64/1998. sz. határozatával a hamis vád tekintetében a nyomozást megtagadta. A határozat indoklásában utaltak arra, hogy a többi bűncselekmény tekintetében más ügyészi szervek rendelkeznek hatáskörrel, de az ügyeket nem tették át azokhoz. A határozat elleni panasz elutasításáról a panaszos nem kapta meg az értesítést, mert azt téves címre - a Budapest, IV. kerületi Nádor utca 36. helyett az V. kerületi Nádor u. 36.-ba - küldték. A határozatot csak személyes érdeklődésére kapta meg. A panasz elutasítása és a határozat kézbesítése során elkövetett tévedés miatt a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztályához fordult. 
	A Legfőbb Ügyészség intézkedését követően a Salgótarjáni Városi Ügyészség 2000. március 7-én kelt B.898/1998. számú határozatával megtagadta a nyomozást a magánlaksértés és közokirat hamisítás ügyében is. A panaszos kérte a határozat hatályon kívül helyezését és a nyomozás elrendelését.
	A panaszos 2000. március 16-án kelt beadványában azt sérelmezte, hogy a Nógrád Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal, a Salgótarjáni Városi Ügyészség, a Nógrád Megyei Főügyészség, a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya semmibe veszi a tisztességes eljárás, a jogbiztonság előírásait.
 
A vizsgálat megállapításai:
	A fenti tényállások alapján megállapítottam, hogy a rendőrségi nyomozás és annak ismétlődő ügyészi felülvizsgálatai a hatályos jogszabályoknak megfeleltek. 
	1. A nyomozóhatóság megfelelő alapossággal vizsgálta meg a feljelentett cselekményt és ennek alapján megalapozott döntést hozott. A panaszos az eljárás során zavartalanul élhetett jogorvoslati jogaival, indítványára az eredetileg eljáró nyomozóhatóság helyett másik nyomozóhatóság folytatta le az eljárást. 
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A vizsgálat során nem állapítottam meg olyan adatokat, amelyek arra utaltak volna, hogy a nyomozóhatóság átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait.
	2. A beadványban leírtak alapján az a magánlakás, amelyből a panaszost rendőri intézkedéssel eltávolították, nem a panaszos lakása volt. Ennek következtében a helyszínre hívott rendőr belépési jogosultságát csak a lakást ténylegesen lakó személy vitathatja.
	A jogtalannak vélt rendőri intézkedés miatt tett feljelentés, amelyben a panaszos a rendőrt hivatali visszaéléssel gyanúsította - a nyomozás megtagadását követően - megalapozta a panaszos ellen hamis vád bűncselekményének gyanúja miatt indított büntetőeljárást.
	A panaszos által kért telefonhívások ellenőrzése - tekintettel arra, hogy a kifogásolt  rendőri intézkedés nem hozható összefüggésbe a panaszos alkotmányos jogainak sérelmével - nem tartozik az országgyűlési biztosok hatáskörébe.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
	3. A beadványból megállapítható, hogy a panaszost annyiban érte sérelem, hogy a részére kézbesítendő határozatot - elírás következtében - téves címre postázták és azt csak később, személyes érdeklődésére kapta kézhez. A téves címzés nem minősíthető azonban olyan sérelemnek, amely a panaszos alkotmányos jogait sértette vagy veszélyeztette volna. 
	A feljelentett cselekmények mindegyikére kiterjedő határozathozatallal kapcsolatban a  beadványban kifogásolt mulasztásokat a Salgótarjáni Városi Ügyészség B/898/1998. sz. határozatával pótolta. A megállapított hiányosságok ellenére alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság  nem keletkezett, tekintve, hogy ezek a hiányosságok a panaszos által kezdeményezett eljárás kimenetelét nem befolyásolták.
	A fentiek alapján a panaszos által tett beadványok vizsgálata során alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. április 26.

Dr. Polt Péter