OBH 2840/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

A panaszos 1999. június 14-én beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőségnek kötelező jótállással kapcsolatos vita miatt szükségessé váló szakvéleményét illetve az azzal kapcsolatos eljárását sérelmezve.
Az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§-ának (1) bekezdése alapján a jogállamiság szerves részének tekinthető tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja miatt indítottam vizsgálatot
Az eljárás során tájékoztatás céljából megkerestem a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség főigazgatóját, aki a kért információkat a rendelkezésemre bocsátotta.

A megállapított tényállás

A panaszos 1998. februárjában egy személygépkocsit vásárolt. A gépkocsi használata közben felmerül műszaki problémák illetve a forgalmazó és a panaszos között kialakult jótállással kapcsolatos vita miatt a forgalmazó a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséghez fordult, kérve, hogy az egyes tartós használatra rendelt termékek jótállási kötelezettségéről szóló 117/1991. (IX. 10.) Korm. rendelet 6.§-ában foglaltaknak megfelelően adjon szakvéleményt. 

Az ügy jogszabályi háttere

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában hatóság:
a) az államhatalmi, államigazgatási feladatot ellátó szerv;
b) az államigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv;
c) a fegyveres erők;
d) a rendőrség, a rendészeti szerv;
e) a nemzetbiztonsági szolgálatok;
f) az igazságügyi szerv - kivéve a bíróságot -;
g) a helyi önkormányzat;
h) a bíróságon kívüli jogvitát kötelező érvénnyel eldöntő szerv.

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről

43. § A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek
f) piacfelügyeleti tevékenységük keretében ellenőrzik az áruk forgalmazására és a szolgáltatások nyújtására vonatkozó jogszabályok és hatósági előírások megtartását, vizsgálatot folytathatnak a fogyasztókat érintő ügyekben, fogyasztóvédelmi bírságot szabhatnak ki, kivéve, ha más hatóság azonos tényállás mellett már szabott ki bírságot,
i) intézik a fogyasztók minőségi kifogásaival és panaszaival kapcsolatos ügyeket,

A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek eljárása

46. § A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek (a továbbiakban: eljáró hatóság) eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az e fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
47. § (1) Ha az eljáró hatóság eljárása során megállapította az e törvényben és más jogszabályokban foglalt fogyasztóvédelmi rendelkezések megsértését, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában
a) elrendelheti a jogsértő állapot megszüntetését,
b) megtilthatja a jogsértő magatartás további folytatását,
c) elrendelheti a fogyasztó életére, egészségére, testi épségére veszélyes áru forgalomból való kivonását,
d) elrendelheti a fogyasztó életére, egészségére, testi épségére veszélyes áru megsemmisítését a környezetvédelmi szempontok figyelembevételével,
e) elrendelheti a fogyasztók életét, egészségét veszélyeztető értékesítési körülmények, illetve a fogyasztók széles körét érintő vagy jelentős nagyságú hátrányt okozó és a tisztességtelen piaci magatartás tilalmába ütköző gazdasági tevékenység esetén - a szabálytalanság megszüntetéséig - az üzlet bezárását.
(2) Az eljáró hatóság jogosult jegyzőkönyv ellenében minta és ellenminta vételére, ha az áru minősége, összetétele csak vegyi vagy műszaki vizsgálattal állapítható meg, továbbá próbavásárlást végezhet.
48. § (1) Az eljáró hatóság a fogyasztóvédelmi rendelkezések megsértése esetén határozatával fogyasztóvédelmi bírságot szabhat ki. A bírság többszörös jogsértés esetén halmozottan is kiszabható.
(2) A bírság összegét az eset összes körülményeire - így különösen a fogyasztók érdekei sérelmének körére, súlyára, a jogsértő állapot időtartamára és a jogsértő magatartás ismételt tanúsítására, valamint a jogsértéssel elért előnyre - tekintettel kell meghatározni.
49. § (1) Az eljáró hatóság határozatában ideiglenes intézkedéssel elrendelheti a 47. § (1) bekezdés a)-c) és e) pontjaiban foglaltakat, ha erre halaszthatatlanul szükség van.
50. § (1) A területi felügyelőség első fokú határozata ellen benyújtott fellebbezést a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség vezetője bírálja el.

117/1991. (IX. 10.) Korm. rendelet egyes tartós használatra rendelt termékek 
jótállási kötelezettségéről

6. § (1) Ha a hiba jellege (pl: a termék kijavíthatósága, a javítás módja, az értékcsökkentés mértéke, stb.) tekintetében vita merül fel, a jótállásra kötelezett jogszabályban erre feljogosított minőségvizsgáló szerv(ek) szakvéleményét köteles beszerezni.
(3) Ha a kötelezett az (1) bekezdésben előírt kötelezettségét nem teljesíti, a jogosult maga is fordulhat a minőségvizsgáló szervekhez.
(4) A szakvélemény beszerzésére irányuló megbízásban fel kell tüntetni mind a jótállásra kötelezett, mind a vásárló álláspontját és nyilatkozatait (a hiba jellege, a hiba keletkezésének lehetséges okaira vonatkozó eltérő vélemény) és mindkét fél aláírását. A vásárló nyilatkozatát a megbízáshoz csatolt és az általa észlelt hibákat felsoroló feljegyzés is pótolhatja. A terméket - a járművek kivételével - a felek nyilatkozatának megtételét követő 3 munkanapon belül a jótállásra kötelezettnek a kijelölt minőségvizsgáló szervhez be kell szállítani.

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§-ában illetve 29.§-ában foglalt rendelkezésekre, mint az országgyűlési biztos eljárásának előfeltételeit megállapító szabályokra tekintettel, az eljárás mindenekelőtt annak megállapítását célozta, hogy hatóságnak minősül-e a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség amikor az egyes tartós használatra rendelt termékek jótállási kötelezettségéről szóló kormányrendeletben biztosított jogkörével élve a vitában álló felek részére szakvéleményt bocsát ki. 
A fent kifejtett célt szolgáló elemzés szempontjából az Obtv. 29.§-ának c)-től g)-ig terjedő pontjaiban megjelölt, a törvény alkalmazásában hatóságnak minősülő szerveket értelemszerűen irrelevánsnak tekintettem. A továbbiakban tehát a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség hatósági minőségének megállapítása szempontjából csak a 29.§ a), b) és h) pontjai jöhettek figyelembe.
Az Obtv. 29.§ a) és b) pontjainak értelmezése szempontjából az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény alkalmazásánál irányadó "hatóság"-fogalmat illetve "közigazgatási ügy"-fogalmat tekintettem kiindulópontnak. Államigazgatási hatósági jogköröket döntően államigazgatási szervek gyakorolnak, kivételesen azonban nem államigazgatási szerv is kaphat magas szintű jogszabályokból levezethetően hatósági ügyintézésre felhatalmazást. Jelenleg csak törvény és kormányrendelet adhat nem államigazgatási szerv számára felhatalmazást arra, hogy államigazgatási ügyet intézzen (pl. kamarák vállalkozói engedélyeket adjanak ki).
Az államigazgatási ügy jellemzői között a következők említendők meg:
- az eljáró szerv közhatalmi jogosítványával élve, egyoldalú akaratnyilvánítás révén hozza meg döntését;
- a közigazgatási szerv döntése (jellemzően) az ügyfél számára jogot, terhére kötelezettséget állapít meg;
- az adott szerv a határozatának - önkéntes ügyféli jogkövetés hiányában - maga szerez érvényt, kilátásba helyezett hátrány (szankció) révén. A közigazgatási ügy fogalmának törvényi meghatározása alapján megállapítható az is, hogy nem minősül államigazgatási ügynek az amikor az államigazgatási szerv a polgári jogi jogviszonyban vesz részt (pl. közterület-használati tulajdonosi hozzájárulást ad karácsony előtti fenyőfa árusításra), munkajogi, köztisztviselői, közalkalmazotti vagy szolgálati viszony keretében állapít meg jogot, vagy kötelezettséget (pl. a képviselő-testület kinevezi a jegyzőt), illetőleg az államigazgatási szerv büntetőeljárás keretében jár el (pl. ügyészségi, rendőrségi, nyomozati intézkedéseket tesz).
A fent kifejtettek alapján megállapítottam, hogy az államigazgatási szerv fogalma az országgyűlési biztos eljárása szempontjából is csak annak konkrét és nem az absztrakt tartalma szerint lehet irányadó, vagyis a hatóságok körének meghatározásánál a panasz tárgyául szolgáló tevékenység, intézkedés, mulasztás határozza meg, hogy az egyébként államigazgatási jogkörrel is felruházott szerv a konkrét esetben is államigazgatási jogkört gyakorol-e. 
A kötelező jótállásból fakadó igények érvényesítése során nyújtott szakvélemény-adás nem minősül államigazgatási tevékenységnek. A szakvéleményt adó szerv döntése ugyanis sem a megbízó cég, sem a vásárló számára nem ad - önkéntes jogkövetés hiányában - államigazgatási szerv vagy bármely államhatalmi szerv által kikényszeríthető jogot, és nem hoz létre a feleket terhelő ilyen jellegű kötelezettséget. 
Szakvéleményével ugyanakkor a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség nem dönt el jogvitát sem. A 117/1991. kormányrendelet 6.§-ában foglalt rendelkezés célja nem az, hogy a felek között felmerült jogvita eldöntésének jogát a minőségvizsgálatra jogosult szervre telepítse, az ugyanis nem dönt jogkérdésekben, pusztán - megfelelő szakmai ismeretek birtokában - a jogvita eldöntésének alapjául szolgáló ténykérdések tekintetében foglalhat állást. A jogalkotó ezzel azt a célt kívánta megvalósítani, hogy a tartós fogyasztási cikkekkel kapcsolatos jótállási kötelezettségekkel összefüggő vitákat a felek egymás között, tehát bíróság közbejötte nélkül, gyorsan intézzék el, ugyanakkor a minőségvizsgálatra jogosított szerv mint elfogulatlan és hozzáértő intézmény közreműködése által a felek megegyezésének valószínűsége is nagyobb legyen mint ezen szakvélemény hiányában.
A fent kifejtettek alapján a panaszt, mint hatáskörömbe nem tartozót, érdemben nem vizsgálhatom.

Budapest, 1999. szeptember 23.

Gönczöl Katalin