OBH 2760/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
	A Magyar Nemzet 1999. június 8-i számában " Állandósult garázdaság a BM- lakótelepen Ahol a rendőrök is rettegnek" címmel megjelent cikk alapján  állampolgári jogokkal összefüggő visszásság gyanúja miatt hivatalból vizsgálatot rendeltem el, ennek keretében a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjétől az ügy kivizsgálását kértem.

Érintett alkotmányos jog:
Kérelem, panasz előterjesztésének joga (Alkotmány 64. §)
Pihenéshez való jog (Alkotmány 70/B. § /4 / bek.)

Alkalmazott jogszabály:
	1993. évi LXXVIII. törvény a lakások és helységek bérletéről. 
	24. § (1) A bérbeadó a szerződést írásban felmondhatja, ha
a) a bérlő a lakbért a fizetésre megállapított időpontig nem fizeti meg;
b) a bérlő a szerződésben vállalt vagy jogszabályban előírt egyéb lényeges kötelezettségét nem teljesíti;
c) a bérlő vagy a vele együttlakó személyek a bérbeadóval vagy a lakókkal szemben az együttélés követelményeivel ellentétes, botrányos, tűrhetetlen magatartást tanúsítanak;
A jogszerűen gyakorolt felmondás önmagában megszünteti a lakásbérleti jogviszonyt. A bérbeadó ezért a lakás kiürítése iránt indíthat pert, s a felmondás jogszerűségét a bíróság ebben a perben bírálja el. Ha a perindítással a bérbeadó késlekedik, a bérlőnek - ha jogai megóvása érdekében szükséges - módjában van pert indítani annak megállapítása iránt (1952. évi III. törvény 123. §, hogy a bérleti jogviszonya fennáll, minthogy a felmondás kellő alap nélkül történt. (Miután kötelmi igény érvényesítéséről van szó, az elévülés szabályait alkalmazni kell.)
Az Lt. 25. §-ának (1)-(3) bekezdésében szabályozott, a bérlőhöz intézendő felszólításra, a felszólítás teljesítésére és a felmondásra megszabott határidőket a jogszabály kötelezően írja elő, anélkül azonban, hogy azok elmulasztását jogvesztőnek minősítené.
	25. § (1) Ha a bérlő a bérfizetésre megállapított időpontig a lakbért nem fizeti meg, a bérbeadó köteles a bérlőt - a következményekre figyelmeztetéssel - a teljesítésre írásban felszólítani. Ha a bérlő a felszólításnak nyolc napon belül nem tesz eleget, a bérbeadó további nyolc napon belül írásban felmondással élhet.
	(2) Ha a bérlő a szerződésben vállalt, vagy jogszabályban előírt egyéb lényeges kötelezettségét a bérbeadó által írásban megjelölt határidőben nem teljesíti, a bérbeadó a határidőt követő tizenöt napon belül írásban felmondással élhet.
	(3) Ha a bérlő vagy a vele együttlakó személyek magatartása szolgál a felmondás alapjául, a bérbeadó köteles a bérlőt - a következményekre figyelmeztetéssel - a magatartás 
megszüntetésére vagy megismétlésétől való tartózkodásra a tudomására jutástól számított nyolc napon belül írásban felszólítani. A felmondást az alapjául szolgáló magatartás folytatásától vagy megismétlésétől számított nyolc napon belül írásban kell közölni.
	(4) A felmondást nem kell előzetes felszólításnak megelőznie, ha a kifogásolt magatartás olyan súlyos, hogy a bérbeadótól a szerződés fenntartását nem lehet elvárni. A felmondást a tudomásra jutástól számított nyolc napon belül írásban kell közölni.

	(5) A felmondás az (1) és (2) bekezdés esetében az elmulasztott határnapot követő hónap, a (3) és (4) bekezdés esetében a hónap utolsó napjára szólhat. A felmondási idő nem lehet rövidebb tizenöt napnál.
	24/1996. (IX. 25.) BM rendelet a lakások bérletére, valamint elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény végrehajtásáról.
	2. § (1) Belügyi rendelkezésű lakás a belügyi szervvel köztisztviselői, közalkalmazotti, hivatásos szolgálati jogviszonyban (a továbbiakban együtt: szolgálati jogviszonyban) álló személy részére - kérelmére - adható bérbe, ha munka-, illetőleg szolgálati helyén maga vagy házastársa és velük együttélő kiskorú gyermeke (vér szerinti, örökbefogadott, mostoha-, nevelt, a továbbiakban együtt: gyermek) önálló lakással nem rendelkezik. A kérelmezők között elsőbbséget kell adni a hivatásos szolgálati jogviszonyban álló személyek részére.

A vizsgálat megállapításai:
	A Magyar Nemzet című lap 1999. június 8-i számában a Budapest XV. kerületi Sódergödör lakótelepen lejátszódó eseményekről szóló cikke, továbbá a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatása alapján a következőket állapítottam meg:
	A négyemeletes lakótelep az 1990-es évek elején a Belügyminisztérium és a Honvédelmi Minisztérium beruházásában épült, az itt található lakások szolgálati jellegűek. Az újságcikk szerint az egyik épület IV. emeleti lakásában két éve lakó egyedülálló hölgy és éppen nagykorúvá vált fia pokollá tette a szomszédok életét. Gyakoriak az éjszakai üvöltözések, a fiú trágár módon szidalmazza a szomszédokat, gyakran telefonhívásokkal zaklatja őket. Előfordult, hogy a fiatalember tettlegesen lépett fel az egyik szomszéddal szemben. Egyre gyakoribb a részeg, garázda cselekmény részükről. Magatartásuk miatt több esetben kellett rendőri intézkedést kérni, de a kiszabott bírságok se tartják vissza őket. A cikk és a szomszéd lakók felvetették azok felelősségét, akik szolgálati lakáshoz juttatták a botrányos életvitelű embereket.
	A Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatása szerint a hölgy a lakás kiutalásakor a főkapitányság hivatásos állományában teljesített szolgálatot, időközben rokkanttá  válása miatt szolgálati viszonya nyugállományba helyezéssel megszünt. A szolgálati viszonyára tekintettel  a lakást a 24/1996 (IX.25.) BM rendelet alapján jogszerűen utalták ki, előző lakóhelyükről negatív jelzésekkel nem rendelkeztek. A lakás kiutalásakor a kiutaló szerv nem vállalt  kötelezettséget arra, hogy adott esetben a bérlő részére cserelakást biztosít.
	 A magatartásukkal összefüggő panaszokkal a szomszédok több esetben fordultak  a különböző szintű rendőri vezetőkhöz, de az asszonnyal - mint bérlővel - a volt szolgálati helyének vezetője és a BM Gazdasági Főigazgatóság képviselője is eredménytelenül beszélt, a  szóban és írásban is alkalmazott figyelmeztetések ellenére a panaszolt magatartás nem változott.
	Az ismétlődő, szűnni nem akaró és megalapozott panaszokra tekintettel a Belügyminisztérium lakásügyi szerve a lakásbérleti  szerződést  az  1993. évi  LXXVIII. törvény  25. §  /4/  bek. alapján 1997. október 30-i hatállyal felmondta, majd a bérlőt kérte, 
hogy 1998. április hónapban a lakás átadása miatt keresse fel a BM Gazdasági Főigazgatóság  illetékes osztályát. A lakás bérlője a felszólításnak nem tett eleget, ezért a Gondnoksági Osztály megkereste a Budapesti Rendőr-főkapitányságot, hogy a lakás kiürítését kezdeményezze.
	A Budapesti Rendőr-főkapitányság Jogi Osztálya 1999. június 17-én keresetet nyújtott  be  a  Budapest  IV.-XV.  kerületi  Bírósághoz,  kérve  hogy  a bíróság kötelezze a bérlőt a lakás kiürítésére illetve a végrehajtás tűrésére. Az első tárgyalási nap 1999. szeptember 22-én lesz.
	Tájékoztatás szerint a Budapesti Rendőr-főkapitányság jelenleg nem rendelkezik olyan lakással, melyet az asszony és fia részére szükséglakásként, az ügy jogerős bírósági lezárásáig kiutalhatnának és ezzel az akut problémát megoldhatnák. 
	Vizsgálatom eredményét összesítve megállapítom, hogy a Belügyminisztérium és a Budapesti Rendőr-főkapitányság a jelenlegi jogi szabályozás keretei között mindent megtett annak érdekében, hogy a problémát lehetőleg békésen, minden érdekelt fél méltányos igényeit figyelembevéve oldja meg, de ez nem vezetett eredményre. Ezt követően viszont a vonatkozó lakásbérleti jogszabály alapján az ügyet bírósági útra terelte, az eljárás folyamatban van. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv.29. § /1/  bekezdés f./ pontja alapján  a bíróság nem tartozik azon hatóságok közé, amelynek tevékenysége és döntése vizsgálatára hatáskörrel rendelkezem, ezért vizsgálatomat ajánlás nélkül lezárom.

Budapest, 1999. augusztus 13.

Gönczöl Katalin