OBH 2691/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Déry Kinga

Az eljárás megindulása

A panaszos - jogi képviselője útján - az Országgyűlési Biztos Hivatalához benyújtott panaszában sérelmezte, 
1.	hogy előzetes letartóztatásának 6. hónapja ellenére a nyomozó hatóság nem foglalkozott ügyével, sérelmezte továbbá az eljárás elhúzódását, valamint hogy
2.	a fogvatartása során felmerült egészségügyi problémái ellenére orvosi ellátásban nem részesült, a szükséges gyógyszerekhez nem jutott hozzá. 

Az ügyben az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz, az 55.§ (1) bekezdésében megállapított személyi szabadsághoz való jog, valamint a 70/D.§ (1) bekezdésében foglalt testi és lelki egészséghez való jog sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

A vizsgálat során a sérelmezett kérdésekben a Budapesti Rendőr-főkapitányságtól kértem tájékoztatást, mely szerv a kért tájékoztatást és iratmásolatokat maradéktalanul a rendelkezésemre bocsájtotta.

A megállapított tényállás

1997. október 6. napján a Btk.318.§ (1) bekezdésébe ütköző és az (5) bekezdés szerint minősülő csalás bűntette miatt a Budapesti IV.Kerületi Rendőrkapitányság nyomozást rendelt el T.J. és 20 társa ellen. Az időközben a Budapesti XIII.Kerületi Rendőrkapitányságon indult büntetőeljárások egyesíthetőnek bizonyultak a IV.Kerületi Rendőrkapitányságon folyó eljárással, ezért a nyomozó hatóságok az ügyek egyesítése felől döntöttek. Az egyesítést követően az ügyet és iratait a nyomozás továbbfolytatására 1999. január 4. napján a Budapesti Rendőr-főkapitányság Vizsgálati Osztályának küldték meg. A büntetőeljárás során a nyomozó hatóság 1998. december 16. napján őrizetbe, majd 1998. december 18. napjától előzetes letartóztatásba vette a panaszost, akit a Budapesti Rendőr-főkapitányság, Budapest VIII.kerület, Tolnai L. utca 41-43. szám alatti központi fogdájában helyeztek el. 1999. március 9. napján – az egészségügyi személyzet szóbeli kérésére – a panaszost a Budapest, II.kerület Gyorskocsi utca 31.szám alatti fogdába, majd 1999. július 16. napján a Fővárosi Büntetésvégrehajtási Intézetbe szállították át, ahonnan 1999. szeptember 10. napján szabadlábra helyezték.
	Az 1999. június 3. napján kelt beadványával a panaszos jogi képviselője az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult, melyben kifogásolta, hogy a nyomozó hatóság védence ügyével előzetes letartóztatásának 6 hónapja nem foglalkozott, valamint hiányolta a büntetés-végrehajtási intézet megfelelő egészségügyi ellátását.

1. A vizsgálat során beszerzett iratanyag és tájékoztatás tanúsága szerint a – folyamatban lévő – nyomozás gyorsabb lefolytatásának akadályait az ügy jellegéből fakadó speciális feladatok képezték. Így az igazságügyi és egyéb szakértői vélemények beszerzése, a bűncselekmény szempontjából elsődleges fontosságú kárérték tisztázása, valamint az elkövetők jelentős számára tekintettel a vallomások egymással szembeni ellentmondásainak tisztázása, illetve az ügy szerteágazó és bonyolult volta is jelentősen befolyásolta a nyomozás időtartamát.

2. Az egészségügyi ellátás tekintetében a Budapesti Rendőrfőkapitány Úr megkereső levelemre írott válaszában utalt a Budapesti Rendőr-főkapitányság Egészségügyi Szolgálatának tájékoztatására, mely szerint a panaszos rendőrségi fogvatartása alatt rendszeres orvosi felügyelet és gyógyszeres kezelés alatt állt.

Az ügy jogszabályi háttere
Az 1973. évi I. törvény a büntetôeljárásról
4. § (1) A büntetôeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók.
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelôen állapítsák meg, a terhelô és mentô, valamint a büntetôjogi felelôsséget súlyosító és enyhítô körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetôvé tették.
96. § (1) A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az elôzetes letartóztatás a lehetô legrövidebb ideig tartson. Ha a terhelt elôzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni.
A 2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletrôl és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról
21. § (1) Fokozott felügyelet gyakorlása esetén az ügyész a bármilyen okból hozzá megküldött iratokat teljes terjedelmükben megvizsgálja, és haladéktalanul megtesz minden intézkedést, amely a felügyelet céljának elérése érdekében szükséges. Ennek során
a) határidô megjelölésével utasítást ad az elmulasztott nyomozási cselekmények elvégzésére,
b) meghatározza a nyomozás kereteit, amennyiben az eddig végzett nyomozás ezt szükségessé teszi, azokat a bűncselekményeket, amelyek tekintetében a nyomozást mellôzni kell,
c) megjelöli a bizonyításnak azokat az eszközeit, amelyeket a nyomozás folytatása során fel kell használni,
d) utasítást ad a nyomozás befejezésére, amennyiben a nyomozás állása, különösen a bűncselekmény(ek) bizonyítottsága ezt indokolja,
e) megjelöli azt a nyomozási cselekményt, amelynek elvégzése, vagy azt a határidôt, amelynek eltelte után az iratokat számára meg kell küldeni.
(2) Az (1) bekezdés e) pontja szerinti határidôt úgy kell megállapítani, hogy a fokozott felügyelet gyakorlása során az ügyész az ügyet havonta megvizsgálhassa.

Az 1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
19. § (2) Az országgyűlési biztos a nyilvánvalóan alaptalan, továbbá az ismételten elôterjesztett és érdemben új tényt, adatot nem tartalmazó beadványt elutasítja, a nem jogosult által, valamint a névtelenül benyújtottat pedig elutasíthatja. Az elutasítást minden esetben indokolni kell.

Az érintett alkotmányos jogok

Az 1949. évi XX. törvény a MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYáról
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élôknek joguk van a lehetô legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A vizsgálat megállapításai

A vizsgálat megállapításainak sorrendje követi a benyújtott panaszban foglaltak sorrendiségét.

1. A panaszos – jogi képviselője útján – kifogásolta, hogy a nyomozó hatóság nem foglakozik az ügyével, az eljárás elhúzódását, valamint hogy „6 hónapja semmi nem történt az Ő vonatkozásában”.

A Budapesti Rendőr-főkapitányság tájékoztatása kimerítő volt arra nézve, hogy milyen eljárási cselekmények okozzák az eljárás elhúzódását. Kimerítő volt a válasz atekintetben is, hogy a nyomozó hatóság valóban foglalkozik „a panaszos ügyével”. Kétségtelen, hogy a panaszosnak sérelmet okozott az eljárás időbeli elhúzódása, ez azonban nem hozható alkotmányos joggal összefüggésbe. Nem áll fenn ugyanis a sérelem és az alkotmányos jog között összefüggés abban az esetben, ha a sérelem az alkotmányos jog olyan korlátozásából ered, amely jogszabály rendelkezésén nyugszik, és nincs alapos ok feltételezni, hogy a korlátozás jogellenes vagy a korlátozást lehetővé tevő jogszabály alkotmányellenes. Jelen esetben az eljárás feleslegesnek tűnő elhúzódását olyan eljárási cselekmények jelentették, melyeket a 1973. évi I.,  büntetőeljárásjogról szóló törvény garanciális jellegű alapelvei között kifejezetten előír. Így az említett törvény az 5.§ (1) bekezdésében a hatóságok feladatává teszi hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák (…), az bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tevő okokat és körülményeket felderítsék. Mindehhez pedig szükség lehet szakértői véleményekre, vallomások egymással történő összevetésére, újabb tanúk felkutatására. Az eljárás esetleges elhúzódását azonban csakis a tényállás felderítésének teljes körűségére való törekvés okozhatja, szolgálva ezáltal az ártatlanság vélelmének – mint alkotmányos célnak - a védelmét.
	Akkor pedig, ha egyes sérelmek alkotmányos céltól vezérelt cselekvések miatt keletkeznek, alkotmányos visszásságot nem keletkeztetnek.

	A beadványtevő jogi képviselője útján az állampolgári jogok országgyűlési biztosához  benyújtott panaszához csatoltan megküldte a nyomozó hatóságokhoz és a Fővárosi Főügyészséghez címzett leveleit is. A panasznak az Országgyűlési Biztos Hivatalához való benyújtásával egyidejűleg a panaszos a Budapesti Rendőr-főkapitánysághoz küldött levelében sérelmezi, hogy védencét őrizetbe vétele óta nem hallgatták ki, eljárási cselekményt vele szemben nem foganatosítottak. Az említett sérelmek nem képezték a panasz részét, ezért vizsgálatom e kérdésekre nem terjedt ki. A hivatalból indítható vizsgálat akadályát pedig abban láttam, hogy a nyomozás fokozott ügyészi felügyelet mellett folyik, mely lehetővé teszi a nyomozati iratok gyakori, teljes terjedelmükben való vizsgálata által a nyomozó hatóság eljárási cselekményeinek, illetve azok elmulasztásának ügyészi felülvizsgálatát. Az ügyben törvényességi felügyeletet ellátó ügyész egyebek mellett az elmulasztott nyomozási cselekmények elvégzésére határidő megjelölésével utasítást adhat, ezáltal is biztosítva a nyomozás törvényességének garanciáit. (A nyomozás törvényessége feletti felügyeletrôl és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról szóló 2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás 21.§-a.)

2. A panaszos hiányolta továbbá, hogy a fogvatartása során felmerült egészségügyi problémái ellenére orvosi ellátásban nem részesült, a szükséges gyógyszerekhez nem jutott hozzá. 

A Budapesti-rendőrfőkapitány a Budapesti Rendőr-főkapitányság Egészségügyi Szolgálatának tájékoztatására utalva tájékoztatott arról, hogy a panaszos fogvatartása alatt rendszeres orvosi felügyelet és gyógyszeres kezelés alatt állt. Vizsgálatomban részt vett az Országgyűlési Biztos Hivatalának munkatársaként Dr.Szilágyi Júlia, aki a panaszos megküldött orvosi iratai másolatának átvizsgálását követően megállapította, hogy a felmerülő összes orvosi jellegű panasz tekintetében a panaszos mindannyiszor részletes kivizsgálásban és megfelelő orvosi és gyógyszeres ellátásban részesült.
	A panaszt ezért nyilvánvalóan alaptalannak minősítem, és azt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. Év LIX. törvény 19.§ (2) bekezdése alapján elutasítom.

Budapest, 1999. október  25.

Dr.Gönczöl Katalin